ANTERIOR
E al treilea act de sabotaj al băștinașilor relonieni de săptămâna asta.
Te rog să te mai gândești.
Zău?
Trădătorul a fugit.
Dar va fi găsit și va plăti pentru trădarea sa.
De la asasinarea Împăratului Argall,
singurul lor lider a fost Thragg.
Știau că venim.
Asta e casa noastră.
Nu. Locul ăsta e un mormânt.
Viltrumieni! Capitulați!
Aleg moartea!
Suntem prea puțini… deja.
Trăiești.
Oliver…
O să fie bine.
Vor să mă ocup de o mică problemă.
De viltrumienii rămași.
S-au dus pe Pământ.
Mark!
Ce e?
Trebuie să nu-ți mai faci griji și să dormi.
N-am nevoie…
Nu putem face nimic până nu ajungem acasă,
și mai avem câteva zile.
Nici nu suntem siguri că Thragg e acolo.
Și unde altundeva să fie?
Nu știu.
Exact.
Am o întrebare.
Care e planul, mai exact, în caz că viltrumienii sunt pe Pământ?
Am înțeles.
Super!
Arăt stupid.
Înainte arătai stupid.
Acum arăți regește.
Dar tot un pic stupid.
Hei, treaba e foarte serioasă.
Mă pun în pantofii lui.
Chiar dacă Thaedus purta papucii ăia ciudați,
nu pantofi.
Vei fi bine.
Doar te ocupi de apărarea câtorva sute de planete,
nenumărate civilizații și trilioane de vieți.
Niște decizii care afectează întreaga galaxie și pe toți din ea.
Ipotetic vorbind, ce ar fi dacă
cineva ar considera responsabilitatea asta
neplăcută și poate plasată greșit.
Plasată extrem de greșit.
Thaedus nu te-ar fi ales ca succesor
dacă nu ar fi crezut în tine.
Și nu te-aș fi lăsat să accepți dacă nu aș fi crezut în tine.
Mulțumesc.
Hai! Toată lumea așteaptă învestirea ta.
Ți-ai memorat discursul, nu?
Discursul?
„Ai ajutat la salvarea galaxiei de la anihilarea totală.
Ăsta e mic-dejunul tău de la tub.”
Mă gândeam…
Dacă trebuie să luptăm cu niște viltrumieni
când ajungem acasă,
mă gândesc că putem folosi stația mea spațială ca centru de comandă.
Nu va fi ușor și probabil vom muri,
dar am putea să-i căutăm de pe orbită
și să încercăm să-i învingem unul câte unul.
Ce vreau să spun e
că, dacă se împute treaba, sunt pregătită pentru orice.
Sau…
Doar fac brainstorming…
… am putea să-i lăsăm să ia Pământul.
Oricum, cui îi place locul ăla?
E ultima văgăună, nu-i așa?
Sunteți cei mai tari!
Atenție, toată lumea!
Intrăm în sistemul solar al Pământului.
În sfârșit!
Deci m-ați auzit.
- Ce? - Ce?
Încetinim și ne pregătim să orbităm…
Cât mai avem?
Până pe Pământ?
Aproximativ zece minute.
Bine, uite care e planul.
Nava se va opri în spatele Lunii
și vom coborî pe Pământ cât de discret putem.
Dacă Thragg și ai lui sunt acolo,
trimitem nava înapoi la Talescria,
organizăm o rezistență și așteptăm…
Nu așa cobori discret.
Nu sunt aici.
Bun.
E bine.
Adică nu sunt aici acum.
Doamne!
Am crezut…
Sunt bine.
E în regulă.
Unde e Oliver?
Am plecat înainte să se trezească.
Cum adică „înainte să se trezească”?
A fost rănit. E pe mâini bune.
Au grijă de el.
Cine are grijă de el?
O să fie bine.
Dar ne temeam că…
Asta e cea mai mică răsplată pentru ce ne-ai făcut.
Mark!
Ne…
Ne temeam că au venit viltrumienii aici și
n-am putut să-l așteptăm.
Ce s-a întâmplat acolo?
Mamă, o să-ți povestesc totul, promit.
Dar…
Trebuie s-o văd pe Eve.
Tata e afară.
Mâine se întoarce pe Talescria să stea cu Oliver, deci…
dacă vrei să-i spui ceva…
Ce-a fost în capul tău?
L-ai lăsat pe Oliver să fie rănit?
Apoi l-ai lăsat singur pe o planetă extraterestră?
Nu e singur.
Avem prieteni acolo.
Primește cea mai bună îngrijire posibilă.
Și nu ți-am spus să nu te mai întorci aici?
Mă…
Mă străduiesc, Debbie.
Da, așa e.
Te străduiești al naibii de mult.
Oliver a fost atât de curajos!
Mark…
Mark te-ar fi făcut mândră.
Amândoi au dat totul
ca să salveze viețile unor oameni pe care nici nu-i vor întâlni.
După ce instalăm un sistem pentru a ne asigura
că Pământul e în siguranță,
mă întorc să stau cu Oliver până se face bine.
Debbie, mi s-a frânt inima când l-am văzut rănit.
Trebuie să ai o inimă ca să ți se frângă.
Încetează!
Nu mă mai trata de parcă nu mă cunoști!
Te rog.
Dă-te din calea mea!
Trebuie să-mi dai o șansă să îndrept lucrurile.
Nu trebuie să fac nimic pentru tine.
Știu.
Dar o vei face.
Cum îndrăznești…
Tu crezi în reabilitare.
În a oferi o a doua șansă.
Înainte nu înțelegeam,
dar mereu mi-a plăcut cât de mult ai luptat pentru asta.
Ai crezut că mă cunoști,
și ai făcut-o, chiar dacă îți ascundeam o parte din mine.
Dar totul s-a schimbat de atunci.
Te rog, lasă-mă să-ți arăt cine sunt acum!
Nu știu unde dormi…
dar nu aici.
Zoe!
Bună, tată!
Doamne!
Mi-a fost atât de dor de tine!
Uită-te la tine, ești atât de…
vie!
Și mie mi-a fost dor de tine.
Și tu ești atât de…
așa.
S-a stricat dușul de aici?
Da, desigur.
Nu te poți baza pe chestiile astea geldariene.
Nu sunt deloc de încredere.
Și mașina de spălat s-a stricat.
Stai, s-a terminat războiul? Am câștigat? Ce s-a întâmplat?
Aș vrea să știu și eu.
Eve?
Ești acasă?
Eve?
- Mark! - Eve!
Credeam…
A trecut atât de mult timp!
- Credeam… - Hei!
Nu știi că sunt…
INVINCIBILUL
Și apoi mi-au revenit puterile.
Pur și simplu au revenit?
Da.
Dar încă am emoții în privința lor,
așa că m-am concentrat la lecții și am făcut niște cursuri avansate.
Apoi tata s-a accidentat la spate la muncă,
așa că am rămas aici să-i ajut pe el și pe mama prin casă.
Am pus Invincibilul SRL pe pauză după ce ai plecat.
Și, poate că ai observat…
dar nu mi-am folosit puterile, am locuit și mâncat aici,
și n-am mai avut…
timp să mă îngrijesc, așa că…
Am observat doar cât de dor mi-a fost de tine.
Și mie, de tine.
Eve.
Da?
Nu…
Nu sunt sigur că sunt bine.
Ce vrei să spui?
Viltrumienii…
sunt liberi, pe undeva.
Le-am distrus căminul.
N-o să treacă asta cu vederea.
Dar ai spus că nu mai sunt mulți, nu?
Cu Gardienii, cu Cecil și toți ceilalți, nu ar…
Dacă hotărăsc să vină aici…
nu va conta.
Nimic din ce facem nu va conta deloc.
Puterea e stabilă.
Oscilatoarele de coarde sunt reglate.
Componentele cuantice sunt în superpoziție.
Suntem pregătiți.
Protejați-vă ochii, vă rog!
Cinci, patru, trei, doi, unu.
Cecil!
A funcționat!
Doamne!
Nu!
Oh, no!
- Ajutor! - Sinclair!
Donald! Închide-l!
Donald!
Nu!
Ajutor!
Ți-am spus.
Fizica transdimensională nu e domeniul meu de expertiză.
Nu mai spune!
E al doilea eșec de luna asta.
Ne străduim din răsputeri.
Și anulez căutarea. E prea periculos.
Robotul și Fata Monstru vor trebui să se întoarcă singuri.
Curățați mizeria asta!
Domnule…
Trebuie să fie undeva.
- De acord. - E ridicol.
- E o sarcină simplă. - Trebuie să terminăm!
De ce nu avem informații?
Plănuiesc răzbunarea cât noi stăm degeaba.
Un viltrumian încolțit e și mai periculos.
- Arată-le că tu ești șeful! - Nu se poate așa ceva!
- Liniște! Vă rog! - Să ne folosim avantajul!
- Fă ceva sau facem noi! - Liniște!
Cum au putut viltrumienii să dispară?
Și ce faci ca să-i localizezi?
Avem mai multe echipe
care îi caută în toate sectoarele posibile…
Atunci, de ce nu i-am găsit?
Mă bucur că ai întrebat. Mersi.
Asta pentru că au rămas mai puțin de 40 de viltrumieni,
iar spațiul,
cred că știm cu toții, e foarte mare.
Și eu sunt îngrijorat, dar…
o să dureze ceva timp, știți?
- Fă ceva! - E ridicol.
Nu-ți apreciem neseriozitatea.
Eu nu vă apreciez nervozitatea
sau învinovățirea.
Orice număr de viltrumieni e prea mare,
și nicio lume nu va fi în siguranță
până nu dispare întreaga lor rasă.
Pentru totdeauna.
Bine, stați puțin!
Thaedus a fost viltrumian și a condus acest consiliu zeci de ani.
Thaedus a fost viltrumian doar cu numele.
- Exact. - Trebuie să terminăm treaba.
Cum rămâne cu Nolan?
N-am fi câștigat războiul fără el.
Și Mark și Oliver.
Ne-au salvat viețile.
Thaedus a avut încredere în Nolan și în fiii lui.
La fel, și eu.
Thaedus chiar a avut încredere în ei?
Sau i-a folosit doar ca armă împotriva propriului lor popor?
- Stați așa… - De ce te eschivezi?
Eu…
- Nu faci asta. - Nu fac asta!
Acum, mai mult ca niciodată, avem nevoie de un lider puternic.
Sau ai uitat deja
ce i-au făcut viltrumienii poporul tău?
Oricât mi-ar plăcea să discut despre genocid cu voi,
îi vom găsi pe viltrumieni oriunde s-ar ascunde.
Și, când se va întâmpla asta,
voi decide ce vom face în continuare.
Întâlnirea s-a încheiat.
Sau suspendată. Sau cum s-o zice.
Le-ați aruncat în aer întreaga planetă?
Nu e cam extrem?
Nu prea am avut de ales.
Bine.
Dar unde se vor duce acum, că nu mai au casă?
Asta e problema.
Noi nu…
Mark?
Mark!
Hei, suntem aici. E în regulă.
Hai să ne așezăm puțin!
Da.
Frate!
Încă procesează ce i s-a întâmplat acolo.
De unde știi?
Pentru că am mai văzut privirea asta.
Unde?
În oglindă.
L-au lăsat pe Oliver acolo. Singur!
Într-un spital extraterestru
de pe altă planetă, la ani-lumină de aici.
Înțeleg că își făceau griji pentru Pământ, dar totuși…
Sunt sigur că va fi bine.
De fiecare dată când Mark a fost rănit, i-am fost alături.
Asta fac părinții.
Atunci, de ce nu te duci să-l vizitezi pe Oliver?
Am spus că e pe o planetă extraterestră, la miliarde de kilometri distanță.
Nu te-a împiedicat niciodată așa ceva.
Despre ce vorbești?
Supereroi, răufăcători, nave spațiale, alte planete.
Adică
toate astea fac parte din lumea ta,
fie că îți dai seama, fie că nu.
Probabil că ăsta e un alt motiv
pentru care lucrurile dintre noi nu au funcționat.
Paul…
Nu, e în regulă.
Mă bucur că încă suntem prieteni.
Dar tu ești altfel, Debbie.
Iei parte la războaiele extraterestre
și la luptele cu supereroi la fel ca Mark și Oliver.
Doar că nu vezi asta.
Te simți mai bine?
Puțin.
Dacă poți să crezi, azi am zburat cel mai mult de când ai plecat.
Mi-a lipsit.
Mă bucur că ți-au revenit puterile.
- Mark? - Ce e?
Știu ce s-a întâmplat cu puterile mele.
Cum adică?
Nu funcționau
deoarece corpul meu trecea prin niște schimbări.
Ce schimbări?
Trebuie să-ți spun ceva.
Eve, poți să-mi spui orice.
Nu ți-ai imaginat
că vor exista consecințe pentru toți cei la care ții?
Mark?
E în regulă.
Ești sigur?
Ce voiai…
Ce voiai să spui?
Mark, eu…
La dracu'!
Drăcia dracu'!
Am făcut avort.
Poftim?
Eram însărcinată, Mark.
Și am aflat chiar înainte să pleci.
- Nu… - Te rog, lasă-mă să…
Mai întâi trebuie să spun tot, bine?
Nu am…
Nu ți-am spus pentru că voiam
să te gândești la cum să te întorci viu acasă, nu la asta.
Și, cât ai fost plecat,
eu am fost foarte singură.
Și, când mă gândeam la cum ar fi să fac totul singură…
Am luat o decizie.
Dar trebuia să…
Nu știu. Doamne!
Eve…
Îmi pare rău că ți-am făcut asta. Ar fi trebuit să fiu aici.
Te iubesc.
De ce m-ai obligat să fac asta?
Te lupți ca să-i vezi murind pe toți cei din jurul tău!
Tot ce știi se va fi stins!
Gândește, Mark!
Vei supraviețui tuturor ființelor fragile și banale de pe planetă!
Cu ce rămâi peste 500 de ani?
Crezi că e o idee bună să te întorci aici?
Pe Pământ?
Sau în locul ăsta?
Oricare dintre ele.
Hai, Nolan!
E destul de aproape.
Nu trebuie să-ți fie frică.
Nu va veni momentul în care să nu-mi fie frică de tine.
Dacă înseamnă ceva,
îmi pare rău pentru toată suferința pe care am provocat-o aici.
Pe Pământ?
Sau în locul ăsta?
Da, înseamnă ceva.
Nu sunt sigur că înseamnă destul, dar contează.
Presupun că, dacă v-ați întors, ați câștigat războiul?
Nu trebuie să mă mai tem că viltrumienii tăi
ar putea veni neanunțați?
Am câștigat războiul,
dar mai sunt aproape 40 care se ascund pe undeva.
Scuze, asta numești tu „câștig”?
Pentru că știi cum îi spun eu?
Patruzeci de supernaziști spațiali extrem de supărați
și avizi de răzbunare,
care știu că Pământul e locul în care tu și Mark îi țineți pe cei dragi.
Isuse!
Bună treabă!
Nava noastră instalează un sistem de avertizare timpurie
pentru a anunța Coaliția Planetelor
dacă o navă de viltrumieni intră în Sistemul Solar.
Și cât i-ar lua cavaleriei să ajungă aici dacă s-ar întâmpla asta?
Două săptămâni.
E din ce în ce mai bine, nu?
Pot să rămân.
Să ajut la protejarea Pământului în caz că vin.
Să mă revanșez pentru greșelile mele.
Pământul nu e canapeaua ta de la psiholog, Nolan.
Dar, dacă apar dobitocii ăia,
ar fi bine să vii rapid cu armata Coaliției
în mai puțin de două săptămâni.
Ne-am înțeles?
Da.
Bun.
Până atunci,
cară-te de pe planeta mea!
Mi-am riscat viața acolo
încercând să câștig acest război.
Aproape că am murit.
Un început minunat!
Mai vorbim după ce aproape vei fi murit
de 2.341 ori.
Hei…
cum te simți?
Eu ar trebui să te întreb asta.
- Mark! - Nu.
Nu. Nu…
Nu încerca să mă faci să mă simt bine!
Te-am lăsat gravidă
și nu ți-am fost alături. Și a trebuit să…
A trebuit…
Am trecut peste asta.
E în regulă.
Nu e în regulă.
N-am fost aici.
Eu doar…
am înrăutățit lucrurile acolo.
Nu i-am învins, Eve.
Doar i-am lăsat fără nimic de pierdut.
E ca și cum undeva ar fi o bombă care va exploda
și va ucide mulți oameni,
iar eu nu pot face nimic, fiindcă din cauza mea e acolo.
Nu știm asta.
Și, chiar dacă nu vin aici,
chiar dacă nu vin pe Pământ,
după ce-i găsim,
va trebui să mă întorc acolo și să mă lupt iar cu ei.
Și să nu fiu aici!
Să nu fiu… aici.
Dumnezeule!
Nu pot să-ți fac asta.
Nu e corect.
Mark?
Nu. Eve,
asta nu va dispărea.
Mark, încetează!
Știu ce s-ar putea întâmpla cu tine, cu mine sau cu oricine altcineva.
Am pierdut oameni.
Oameni pe care i-am iubit enorm.
Asta e alegerea mea, Mark.
Cunosc riscurile
și știu că, la un moment dat,
o să doară mai rău decât m-a durut vreodată.
Dar ideea de a nu fi aici, de a nu încerca,
de a nu-mi asuma aceste riscuri cu tine…
Nu e viața pe care mi-o doresc.
Trebuie doar să faci aceeași alegere.
Și apoi putem face asta împreună,
chiar dacă uneori suntem despărțiți.
Știi ce?
Poate că data viitoare eu voi fi plecată în spațiu zece luni.
Da.
Bine.
Mark?
Bună, Eve!
Dle Grayson.
Spune-mi Nolan, te rog!
Mark, nava aproape a terminat de instalat rețeaua de senzori.
După aceea, mă întorc pe Talescria
să văd ce face Oliver și să continui căutarea…
Îmi pare rău, Debbie. Tocmai plecam.
Bun.
Pentru că mă iei cu tine.
Ce fel de părinte aș fi dacă n-aș fi alături de Oliver?
Cum rămâne cu…
Paul?
Nu că ar fi treaba ta,
dar ne-am despărțit cu luni în urmă.
E un om bun și țin foarte mult la el.
Dar aveam vieți prea diferite.
Apropo de Paul, s-a oferit să ajute,
așa că sună-l dacă ai vreo problemă cu casa.
Nu știu cât voi lipsi,
așa că facturile se plătesc automat.
Vă iubesc pe amândoi foarte mult.
Aveți grijă de voi până revin!
Ești… sigură?
Crezi că doar eu nu pot merge pe altă planetă?
Nu. Adică…
Aș face-o pentru tine.
La fel și pentru Oliver.
Ne vedem în curând.
Sunt pregătită.
Cheamă nava sau naveta sau ce o fi!
Nava nu poate să aterizeze.
Poate intra în atmosfera noastră,
dar va trebui să…
Bine.
Zi-i lui Oliver că-mi lipsește!
Dacă vrei să iei legătura cu noi,
Cecil poate trimite mesaje prin sistemul de avertizare.
Altfel,
te anunț când îl găsim pe Thragg.
Ce s-a întâmplat?
Bun-venit acasă, Mark!
Senzorii de monitorizare pe distanțe mari sunt calibrați
și gata să fie activați.
Porniți-i,
apoi stabiliți un curs înapoi spre Talescria și să mergem!
Da, dle.
Suntem pe cale să părăsim orbita.
Priveliștea…
Priveliștea proiectată pe ecranul principal
e spectaculoasă,
dacă vrei s-o vezi.
Bine.
Nu pot să spun că mă bucur de asta, Mark.
Nici eu.
Tu și tatăl tău ați lovit un cuib de viespi
fără să scăpați de toate insectele.
Da.
Știu.
Vrei să faci o recapitulare cu Donald,
ca măcar să știm ce ne așteaptă?
Bineînțeles.
Hei…
o să găsim o soluție, puștiule.
Toată lumea o să ne susțină.
Nici el,
nici altcineva nu are cum să ne oprească.
Hei, Mark! Donald!
Este…
Stai așa.
Știi…
Cu mult timp în urmă, ai spus că ai oameni cu care pot vorbi.
- Profesioniști. - Da.
Sigur, o să ne ocupăm.
Poți da raportul în câteva zile.
Donald,
ce-ar fi să-l duci pe Mark acasă?
Bună!
Stăteai aici, pur și simplu?
Am locuit în casa asta toată viața.
N-a fost niciodată așa liniște.
Pun pariu că e ciudat.
Ar trebui să ieși să zbori.
Fără destinație, fără să cauți probleme.
Doar să zbori. O să te ajute.
Nu vreau.
Exact de asta ar trebui s-o faci.
Da,
am ajuns.
Oprește-te!
Nu i-am făcut nimic planetei tale…
încă.
Dar, dacă insiști să fii irațional…
Ce vrei?
Am fost numit Mare Regent de Viltrum pentru a ne conduce poporul din întuneric
și pentru a asigura viitorul rasei noastre.
Nu a fost ușor.
Mai suntem 37,
o umbră firavă din ceea ce eram odată.
Dar mai mult decât suficienți…
pentru a distruge planeta asta.
Ar fi o răsplată corectă
pentru multele ofense pe care ni le-ați adus.
Ne-ați luat casa.
Deci, casa noastră este acum aici.
Lasă-mă să-ți explic viitorul.
Vom trăi printre voi.
O să vă purtăm hainele,
o să ne plimbăm pe străzile voastre.
Vom dispărea în societatea voastră.
Oamenii voștri nu vor ști niciodată că suntem aici.
Dar ne vor salva, totuși.
În timp ce îi folosim ca să ne propagăm rasa.
Orice încercare de a ne găsi, de a ne îndepărta, de a ne zădărnici eforturile,
de către tine sau de Coaliția Planetelor
va duce la moartea a miliarde de oameni
și la o formă de viață mai puțin plăcută pentru supraviețuitori.
Oricum ar fi,
rasa noastră va înflori din nou.
Simpla ta existență dovedește că este posibil.
În schimb, ofer un armistițiu.
Nu vom influența, afecta, ajuta sau pune în pericol Pământul în niciun fel,
atât timp cât nu suntem deranjați.
Nu aveți de ales.
Și totuși trebuie să luați o hotărâre.
Tu și planeta ta îmi acceptați condițiile
sau alegeți anihilarea popoarelor noastre?
Dacă credeți că vă las să locuiți aici,
să ne folosiți pentru împerechere,
să deveniți mai puternici pe planeta mea, după tot ce ați făcut!
Nu!
Niciodată!
Răspunsul meu…
Răspunsul meu este…
afirmativ.
Îți accept condițiile.
Universul e ciudat.
Într-un fel,
ai devenit salvatorul nostru.
Cu sau fără voia ta.
Ce am făcut?
Ai salvat viețile
tuturor ființelor de pe planeta asta.
Nu vei mai auzi de mine.
Cred că glumești.
Alt acord de etichetare a muniției interplanetare? Poftim?
Thaedus s-o fi lăsat ucis de Thragg.
Mare Allen!
Unu, cu siguranță nu sunt mare.
Doi, nu e o idee așa nebunească.
Ai văzut câtă hârțogăraie se așteaptă să fac acum?
Poftim?
Conducerea Coaliției Planetelor e prea mult pentru puternicul Allen?
Într-un fel, da.
Sigur nu vrei tu slujba?
Deja am o slujbă.
Facem schimb?
Ai urî și slujba mea.
Ce-i asta?
Un mesaj de dincolo de mormânt.
Thaedus ți l-a lăsat în caz că…
Da.
Mersi.
Nu vrei să știi ce scrie?
Ar fi nepotrivit și ilegal.
E criptat doar pentru ochiul tău.
În plus,
te storc de informații mai târziu.
Să mă „stoarcă” de informații.
Aș vrea să văd asta.
De fapt, mi-ar plăcea foarte mult să văd asta.
Allen,
sunt mort. Și, dacă tu nu ești,
mi-ai luat poziția de lider al Coaliției Planetelor.
E binemeritată.
Și știu că te vei ridica la înălțimea responsabilității
cu care te-am blestemat.
Cred cu tărie
că universul nu va fi niciodată în siguranță
până nu pier absolut toți viltrumienii.
Pot doar să presupun, din moment ce nu mai sunt,
că nu am atins acest scop.
Am ascuns o armă grozavă, de ultimă instanță.
O versiune îmbunătățită
a ceea ce aproape că le-a distrus imperiul
cu mult timp în urmă.
Este o moarte inexorabilă pentru toți viltrumienii.
Am ezitat s-o folosesc
pentru că i-ar putea distruge și pe cei cu o genetică asemănătoare.
Pe semenii lui Mark, de exemplu.
Nolan știe de existența armei,
dar el nu știe și nu trebuie să știe asta.
Allen, pentru binele tuturor ființelor vii,
folosește virusul flagel ca să termini ce am început eu
și nu lăsa nimic să te oprească!
Indiferent de preț,
toți viltrumienii trebuie să moară.
Subtitrarea: Valeriu Cosa
Redactor Monica Bildea