Fixed by: BOTANICMAN
Nagrabusili smo. Nema više besplatnog vaj-faja.
Hej, Kiđong! -Da?
Žena na spratu stavila je lozinku na svoj vaj-faj.
Jesi li probao 123456789? -Nemamo sreće.
Poveži se na drugi način. -I to sam pokušao!
Dođavola, onda nemamo Vats Ap? -Ništa.
Hej, Kitek.
Ne pretvaraj se da spavaš. Šta ti misliš?
Mobilni su nam isključeni. Sad je i vaj-faj isključen.
Koji ti je plan?
Kivu. -Da, tata? -Za vaj-faj ga moraš držati visoko.
Gurni ga u svaki ugao.
Proklete smrdljive bube.
Ovamo! Imam ga!
Stvarno? Imaš signal? -Da, vidiš?
Za Kofilend 2G. Zar se otvorio nov kafić?
Zašto ga ja nemam? -Popni se ovamo. -Deco?
Radi li? -Da. -Onda proveri Vats Ap?
Rekli su da će me kontaktirati iz Pica Generejšn.
Čekaj.
Evo ga. Pica Generejšn.
Čoveče... Gledajte ovo!
Ako budemo brzi poput nje, danas možemo završiti.
A onda će nas platiti. -Da i mi to radimo stojeći?
Ona je iskusna. -Šta je? Zaprašivanje?
Zar to i dalje rade? -Izgleda.
Zatvori prozor. -Ostavi ga. Dobićemo besplatno zaprašivanje.
Ubiće smrdljive bube. -Istina, danas ih je previše.
Bože, kakav smrad!
Rekla sam ti da zatvoriš prozor! -Da ga zatvorim, tata?
U čemu je problem?
Uzmimo ovaj, na primer.
Ovo je za vas ravna linija?
A zašto je ovde preklop? Zašto ovo štrči?
To čak niste ni preklopili.
Četvrtina ih je ovakvih.
Dakle, svaka četvrta je škart.
Da li ćete nam stvarno skinuti deset odsto od plate?
S obzirom na broj neupotrebljivih kutija, to je mala kazna, zar ne?
Plata nam je već niska! Kako možete?
Slušajte, ovo nije sitnica.
Znate li šta jedna grbava kutija čini našem imidžu?
Imidžu? Ne možete priuštiti ni mašinu za savijanje kutija!
Molim?
Šefice.
Ovo je sve zbog onog tipa, zar ne? -Kog tipa?
Kolege koji je na pola radnog vremena. Nestao je, zar ne?
Baš kad je crkva naručila ogroman broj pica.
Kako znaš za to? Ko ti je rekao?
Moja sestra ga poznaje.
Oduvek je čudan. Ima lošu reputaciju.
Kad smo kod toga, šefice...
Prihvatamo odbitak od deset odsto. Zauzvrat...
Zauzvrat?
Možda da razmislite o zapošljavanju nekog novog.
Šefice, treba nam neko!
Rešite se tipa koji radi za vas. Zaposlite njega.
Sutra ću doći na zvanični intervju. Kad?
Samo malo, čekaj.
Moram razmisliti.
Onda nam zasad platite za kutije.
Okupili smo se ovde
kako bismo proslavili spajanje svojih mobilnih na internet
i ovaj darežljivi vaj-faj!
Gledaj onog gada. Još se nije ni smračilo.
Zašto nisi stavio znak "Zabranjeno pišanje"?
Rekla sam ti da staviš! -Kad vide znak, samo još više pišaju.
Bar se izderi na njega! -Bez vikanja.
"Molim vas, ne pišajte!"
Hej, je li to Min?
Matori, nije ti to toalet. -To, Mine! -Hej, propalice.
Šta buljiš, kretenu?
Dođi ovamo, govno jedno.
Sredi se, jebem ti!
To je izuzetan prijatelj. -Studenti su energični.
Za razliku od mog brata. -Dolazi li ovamo? Zvao si ga?
Ne. -Pozdrav! -Zdravo, Mine!
Jeste li dobro, gospodine? -Kako da ne! -Šta radiš ovde?
Poslao sam ti poruku. Nisi video? Pardon, večerate?
Ne večeramo. -Kako si, Kiđong? -Dobro, a ti?
Mogli smo se naći napolju, zašto si ušao?
Zbog ovog. Za tebe je, baš je teško.
Stvarno? Stavi to ovde.
Šta je to? -Kad sam rekao da se nalazim s Kivuom,
moj deda je insistirao da ti donesem ovo.
Je li ovo kamen koji predstavlja pejzaž?
Ili se može smatrati apstraktnim. -Stvarno se razumeš u to!
Deda skuplja naučno kamenje još od kadetskih dana.
Sad su novo krilo, radna soba i svaka druga prostorija u kući
zatrpane njime.
Kažu da ovaj kamen donosi materijalna dobra. -Mine!
Ovo je prava metafora.
Svakako. Pravi poklon.
Naravno. -Molim te da se zahvališ dedi u naše ime.
Hrana bi bila bolja.
Kako se zvao taj kamen? Kamen pejzaža?
Skupljaš li ih i ti?
Zahvaljujući tom kamenu, video sam ti roditelje, izgledaju zdravo.
Ma zdravi su oni, samo su nezaposleni.
Ide li Kiđong na predavanja?
Ne može da ih priušti.
Slatka je, zar ne?
Nju podučavaš? -Dahje Park, drugi srednje.
Preuzmi je i počni da joj daješ časove engleskog.
Kako to misliš? -Isplati se davati časove bogatim klincima.
Fina je. Pobrini se za nju dok studiram u inostranstvu.
A tvoje kolege s fakulteta?
Zašto to nudiš gubitniku poput mene?
Šta misliš?
Povraća mi se od same pomisli.
Oni odvratni likovi da balave nad Dahje?
Odvratno.
Sviđa ti se?
Ozbiljan sam.
Kad krene na fakultet, pozvaću je da izađemo.
Dotad pazi na nju.
Kad znam da je s tobom, mirno ću otići.
Hvala ti na poverenju,
ali moram li se pretvarati da sam student?
Kivu, razmisli.
Godinama, čak i tokom vojnog roka,
polagao si prijemni ispit za fakultet, čak četiri puta.
Gramatika, rečnik, esejistika, konverzacijske veštine...
Kad je engleski u pitanju,
deset si puta bolji profesor od onih pijanih budala.
Valjda. -Svakako!
Ali hoće li me zaposliti? Ipak nisam student.
Glumi da jesi. Ne brini, preporučiću te, uostalom...
Kako da opišem majku?
Priprosta je.
Mlada i priprosta. -Priprosta?
Kako to misliš?
Uglavnom, sve je u redu. Zabavio sam se tamo.
Dakle, slažeš se? -Valjda.
Rekao si da ti je sestra umetnički tip?
Da li je dobra u fotošopu?
S takvim veštinama, kako to da ne možeš upasti na akademiju?
Umukni.
Ovde je zabranjeno pušenje. -Da, da. Dajte mi to.
I šlag na torti...
Postoji li na Oksfordu odsek za falsifikovanje dokumenata?
Kiđong bi bila njegova najbolja studentkinja.
Fantastična je, zar ne?
Sin nam ide na intervju za posao.
Poželi mu sreću.
Sine. Ponosim se tobom.
Tata.
Ne smatram ovo falsifikatom ili zločinom.
Pohađaću ovaj fakultet iduće godine.
Dakle, imaš plan!
Samo sam odštampao dokument nešto ranije.
Ko je?
Gospođo, dobar dan.
Preporučio me je Min... -Da, uđi.
Hvala.
Pozdrav! -Pozdrav, gospođo.
Samo radim ovde. Pođi sa mnom.
Dvorište je tako lepo. -I unutra je lepo.
Znaš li za arhitektu Namgunga? Poznat je.
Nekad je živeo u ovoj kući.
Sam ju je dizajnirao.
Kao što vidiš,
sad je igraonica. Ovuda.
Sedi ovde. Dovešću gospođu. -Da.
Gospođo?
Stigao je. Kandidat za profesora.
Ne zanimaju me dokumenti.
Ipak te je Min preporučio.
Kao što znaš,
Min je briljantan mladić.
Dahje i ja smo bile zadovoljne njime.
Bez obzira na njene ocene. Shvataš li? -Da.
Bio je čudesan.
Iskreno, hteli smo da ga zadržimo
sve dok ne završi srednju školu.
Ali sad odjednom odlazi u inostranstvo.
Oprosti, ako mogu biti direktna,
ako ne budeš na njegovom nivou,
ovo neće imati smisla.
Uglavnom, ono što pokušavam da kažem jeste to
da bih volela da prisustvujem tvom prvom času.
Želim da vidim kako daješ časove.
Slažeš li se s tim?
Jesi li sigurna u vezi s brojem 24?
Dahje, rešila si kasnije zadatke, a onda se vratila br. 24.
Je li tako?
Da.
Da je to prvo pitanje na stvarnom ispitu, nagrabusila bi.
Pogledaj, srce ti lupa.
Srce ne laže.
Ispit je poput probijanja kroz džunglu.
Izgubiš li zamah, gotova si.
Nije me briga za odgovor.
Treba da se probiješ kroz ispit, ovladaš njime!
Jedino mi je do toga stalo.
Energičnost je ono što ti treba.
Energičnost. Razumeš li?
Plaćaću te ovog datuma u mesecu.
Tri časa nedeljno, svaki u trajanju od dva sata, dobro?
Što se tiče honorara, htela sam da ti platim koliko i Minu,
ali, onda sam dodala još malo zbog inflacije. -Hvala.
Kako bi bilo da te službeno predstavim?
Dahjein tutor, zvaćemo ga Kevin.
Gospodine Kevine!
Ako ogladnite tokom časa, samo me pozovite.
Ako ti nešto treba, traži od nje.
Poznaje ovu kuću bolje od mene...
Dasong, prestani!
Žao mi je, da li te je uplašio? -Baš je simpatičan. Zove se Dasong?
Da, naš najmlađi. Dasong, dođi da se pozdraviš!
Ovo je gospodin Kevin!
Ovo je indijanska strela. Naručila sam je iz SAD.
Od prošle godine je indijanski fanatik.
Indijanci?
I inače se ponaša kao obožavatelj?
Ekscentričan je i lako gubi pažnju, jedva sedi na miru!
Prošle godine sam ga upisala u izviđače,
nadajući se da će razviti umerenost i koncentraciju.
Ali pogledaj ga. Još je gori.
Vođa izviđača je indijanski fanatik, možda je zato takav.
Američki starosedelac predstavlja esenciju izviđača.
To je dobro. -Jesi li i ti bio izviđač, Kevine?
Naravno, ja sam izviđač po prirodi.
Dasong je umetnik po prirodi. Pogledaj tu sliku!
Prava je metafora. Veoma je snažna.
Snažna, zar ne? Imaš oko za umetnost.
To je šimpanza? -Autoportret.
Naravno!
Perspektiva mladog umetnika izmiče razumevanju.
Ili je možda reč o Dasongovom ekspresivnom geniju...
Promenio je mnoge učitelje slikanja.
Niko ne izdrži ni ceo mesec.
A tako ga je teško kontrolisati.
Samo trenutak, gospođo. -Da?
Neko mi je upravo pao na pamet.
Kako se zvala?
Džesika! Da, Džesika...
Pohađala je istu umetničku školu kao i moj rođak.
Kako joj je ono bilo korejsko ime?
Uglavnom, nakon studija primenjene umetnosti na Univerzitetu u Ilinoisu,
vratila se u Koreju.
Ilinois... Nastavi.
Ima neobičnu tehniku,
ali zna kako treba s decom.
Čuvena je u svojoj struci.
Ali iako je njena metoda jedinstvena,
može pomoći deci da se upišu u dobru umetničku školu.
Stvarno sam zainteresovana. Kakva je?
Želite li da je upoznate? Čujem da je veoma tražena...
Čekaj.
Džesika, jedinica, Ilinois, Čikago,
kolega joj je Kim Jin Mo, tvoj rođak.
Pogledajte kako je naslikao priloge na stolnjaku
u ovom mozaiku.
Ali i unutar toga postoje uzorci koji se ponavljaju.
Umak je crven, a pirinač... Uglavnom,
ima Baskijatov senzibilitet s devet godina!
Uzbudljivo.
Siguran sam da je Džesika već i sama to prepoznala,
tako da ću vas ostaviti i pozabaviti se časom.
Želim ti prijatan čas, Džesika. -Da, hvala na upoznavanju.
Kao što vidite, Dasongov ekscentrični genije...
Dahje. Počinjemo s brojem 38?
Kevine. -Da?
Znaš li da se Dasong samo pretvara?
Kako to misliš? -To je obična predstava.
Ponaša se kao genije, priča o četvrtoj dimenziji je izmišljena.
Igra se da je umetnik. -Dasong?
Znaš ono
kad se ukopa i gleda u nebo, kao da ga je pogodila inspiracija.
Naprosto hoda, a onda se zagleda u oblake deset minuta.
Dakle, znaš na šta mislim. Koža mi se ježi od njega.
Pretvara se da nije sposoban za normalan život.
Povraća mi se od toga. -Dakle, Dasong se pretvara...
Ali kakve to veze ima s tvojim zadatkom?
Samo kažem.
Kad smo već kod toga,
to što si mi rekla o Dasongu veoma je zanimljivo,
hajde da o tome pišemo na engleskom.
Pobrini se da reč pretvarati se upotrebiš bar dvaput.
Mogu li nešto da te pitam?
Naravno. -Ona učiteljica, Džesika.
Da li je zaista školska drugarica tvog rođaka?
Kako to misliš? -Ona ti je devojka, zar ne?
Nikako... Danas sam je upoznao.
Džesika je veoma lepa, zar ne?
Zar nisi zainteresovan?
Videla si je?
Naravno, lepa je. Lepa žena.
Znala sam.
Ipak si zainteresovan.
Dahje...
Ako uporedimo Džesiku s ružom,
ti si...
Hajde da učimo. -Da.
Molim vas, uzmite u obzir da moj sin ima teškoća s mirovanjem.
Razumem. -Dasong!
Dasong, ustaj! Hajde, Dasong!
Tvoja zadnjica... -Gospođo, ostavite nas, molim vas.
Šta? -Nikad ne podučavam dok je roditelj u prostoriji.
Ali danas je prvi čas, a kao što vidite, on je... -Pričekajte dole.
Dasong? -Dasong!
Gospođo?
Jeste li za ekstrakt šljive? -Šta?
Pomešan je s medom. Opustiće vas.
To bi bilo izvrsno.
Hej. -Da? -Imam ideju.
Odnesi dve čaše ekstrakta šljive u Dasongovu sobu.
Nisi roditelj, pa smeš da uđeš! -Da!
A onda ću vam javiti šta se tamo događa...
Zašto se toga pre nisam setila?
Šta? Izašli su?
Da.
Već ste završili?
Gospođo, sedite pored mene.
Dasong, idi gore.
Požuri!
Dasong je upravo nacrtao ovo. -Shvatam...
Radije bih razgovarala nasamo s gospođom.
Ali ona je... -Ne, ostavite nas.
Gospođo, da li sam vam rekla da studiram psihologiju umetnosti?
Da.
Da li se Dasongu nešto dogodilo u prvom razredu?
Da budem iskrena,
pre nego što odlučim hoću li raditi s Dasongom,
moram znati šta se dogodilo.
Teško mi je da govorim o tome.
Šta da radim? -Nema veze.
Donji desni deo slike zove se zona šizofrenije.
Ovde se često otkrivaju psihotični simptomi.
Pogledajte ovde.
Dasong je nacrtao ovaj neobični oblik, zar ne? -Shvatam.
Tamo je isto! Isto je, zar ne?
To je tačno.
Sličan oblik u istoj zoni. Vidite li sad? -Da.
Gledam u tu sliku tokom svakog obroka!
A nisam imala pojma.
Smirite se. Priberimo se.
Ovo je sve prozorčić u Dasongov um.
Želite li da ga otvorite?
Želim da ga otvorim.
Onda će nam trebati četiri dvosatna časa nedeljno,
a to nisu obični časovi, već likovna terapija. -Naravno.
Zbog toga je moja tarifa veoma visoka.
Odgovara li vam to? -I te kako.
Dasongov otac je kod kuće.
Dušo, s nama je Dasongova nova učiteljica umetnosti.
Zove se Džesika, iz Ilinoisa je.
Džesika! Ovo je Dong-ik.
Pozdrav. -Zdravo. Hvala na pomoći.
Nastava je gotova? -Da, upravo smo završili.
Vozaču Jun. -Da? -Jesi li slobodan? -Jesam.
Onda je povezi, dobro?
Ne želimo da sama noću hoda ulicom, zar ne? -Naravno.
Gospođice Džesika?
Da vas odvezem kući?
U kojem je kvartu? -Ne treba.
Možete me odbaciti do stanice Sjućeseo. Hvala.
Ne smeta mi ako je daleko.
Završio sam posao. -Izaći ću na stanici.
Izgleda da će padati kiša.
Vozite se mercedesom, ne podzemnom!
Sastajem se s mladićem na izlazu iz stanice!
Da.
Tata, kad si bio vozač, jesi li vozio mnogo mercedesa?
Mercedesa? Ne onda, ali jesam kad sam radio kao sluga.
Radio si kao sluga?
Da, pošto je prčvarnica propala, pre tajvanske poslastičarnice,
u tom periodu od šest meseci? -Ne, posle propasti poslastičarnice.
Već ulazimo u iduću fazu?
Postavila sam zamku u mercedesu.
Onda se bacamo na posao. Ovo je prava metafora.
Gle, tata, jedemo u menzi za vozače!
Da, u menzi za vozače.
Jedite koliko god želite, deco. -Niste ni morali platiti, oni su!
Sine, uzmi još. Jedi! -Da, tata. -Zasiti se.
Šta si juče uradila onoj ženi? -Zašto?
Pošizela je. Rekla je da je dirnuta, šokirala si je.
Ne znam! Guglala sam likovnu terapiju, a ostalo improvizovala.
Odjednom se zaplakala. Lujka, nisam verovala.
Vratio si se? Da li si jeo?
Zar nešto nije u redu? -Je li domaćica napolju?
Šeta pse.
Dušo.
Ovo je bilo ispod mog sedišta.
Vozač Jun je takva ništarija. -Šta je to?
Žao mi je, dušo. Nisam znala da je takav.
Zar ga ne plaćaš dobro?
Štedi tako što neće da iznajmi sobu u motelu?
Mora da je perverzan. Voli seks u automobilu.
Odvratno! U šefovom automobilu!
Mladićev seksualni život njegova je stvar.
Ali zašto u mom automobilu?
I kad je već tako, zašto na mom sedištu? Zašto prelazi granicu?
U pravu si.
Zar ga kapljanje sperme po mom sedištu pali?
Ne verujem.
Znaš li šta je najčudnije?
Šta?
Kad se tucaš u kolima,
možda ćeš iza sebe ostaviti vlas kose ili naušnicu.
Tačno. -Ali kako možeš zaboraviti gaćice?
Istina, teško ih je prevideti.
Zato sumnjam u stanje uma te žene.
Shvataš li?
Metamfetamin ili kokain? -Tiše! Deca...
Šta ćemo sad?
Šta ako neko nađe beli prah u tvojim kolima? -Smiri se.
Opusti se.
Zasad je sve hipoteza. Racionalno nagađamo.
Ali nema potrebe da zovemo policiju. -Nikako!
Jedan poslovni čovek ne može reći: "Zašto se jebeš u mom automobilu?"
Tačno tako. -Umesto toga,
možeš li izmisliti nekakav generički izgovor za otkaz?
Naravno. -Nema potrebe da spominjem gaćice i seks u autu.
Ne moram se spuštati na taj nivo, zar ne? -Sigurno ne!
Šta ako nas ocrni na internetu? -Daj mu dobru otpremninu.
Kako je Dasong danas? -Dobro.
Dakle, nastava je gotova? -Da.
Džesika, kad ste poslednji put bili ovde, vozač vas je povezao, tačno?
Tako je. -Ovo je možda čudno pitanje,
ali da li se nešto dogodilo?
Ne, bio je veoma ljubazan. Rekla sam mu da me odveze na stanicu,
ali insistirao je da me odveze kući.
Kreten! Odveo vas je kući kasno noću? Saznao je gde živite?
Ne, izašla sam na stanici. -To je dobro. Vrlo dobro.
Džesika, bravo... -Da li je bilo problema?
Više neće raditi za nas. Dogodio se sramotan incident.
Kakav incident? -Nema potrebe da se zamarate time.
Ali iznenađena sam. Bio je pravi džentlemen.
Džesika, premladi ste i nevini!
Morate još mnogo toga naučiti o ljudima.
I nama se sviđalo što smo imali mladog i modernog vozača.
Ali nije li stariji vozač bolji?
Istina. Bolji su vozači, imaju bolje manire.
Očev brat imao je baš takvog vozača.
Gospodina Kim. Bio je tako prijatan i ljubazan
da sam ga kao mala zvala ujakom. -Znate nekog takvog?
Da, bio je tako blag.
Ali rođaci su se preselili u Čikago.
Pitam se da li je gospodin Kim možda slobodan.
Baš sam zainteresovana! Mogu li ga upoznati?
Stvarno? -Sad više nikome ne verujem.
Verujem samo onome koga je preporučila osoba koju dobro poznajem.
Ako ga toliko dugo znate, osećala bih se mirnije.
Zaista želite da ga upoznate? -Smrtno sam ozbiljna.
Najbolje su lične preporuke.
Kako da to opišem? Lanac poverenja.
Ovaj je drugačiji. -Evo. -I ovaj ovde.
Izgleda kao ekran na dodir. -Nije, kaže da ga treba uključiti.
Ovo? -Gospodine?
Ne žurite, zar ne?
Ovo je lep automobil.
Evo ga! Dođi ovamo.
Trenutno je na sastanku.
Sedite i pričekajte.
Dobar dan, drago mi je.
Je li kompatibilan s mobilnim? -Ne, nije.
Treba vam više radne memorije.
Ovo nije test, pa nemojte biti nervozni.
Umorio sam se na poslu, pa sam poželeo da malo izađem. Shvatam.
Neprekidna buka i gnjavaža. U automobilu je bar mirno.
Hvala. Čini mi se da se dobro snalazite u gradu.
Sve ispod 38. paralele.
Nakon 30 godina iza volana, automobil kao da sam vozi.
Poštujem ljude koji toliko dugo rade u svojoj branši.
Da vam pravo kažem, ovo je jednostavan poziv.
Ali glava porodice, predsednik kompanije?
Ili samo usamljeni čovek koji svakog jutra kreće na put...
Put je poput druga, tako pristupam svakom danu.
A godine lete.
Moram reći da besprekorno ulazite u krivinu.
Deluje jednostavno, ali to su osnove.
Izgleda poput jagnjeta, ali iznutra je lisica.
Ponekad se ponaša kao da je vlasnica kuće. -Istina.
Od svih ukućana, ona je tamo najduže.
Vodila je domaćinstvo arhitekti Namgungu,
a onda se zaposlila kod ove porodice.
Kad se arhitekta iselio, upoznao ju je s porodicom Park.
Rekao im je da izvrsno vodi domaćinstvo i da je zaposle.
Tako je preživela prenos vlasništva.
Neće se tek tako odreći dobrog posla.
Moramo se dobro pripremiti ako želimo da je se otarasimo.
Treba nam plan.
Jedu mi se breskve. Njih najviše volim.
Zašto ih ne tražiš? -U našoj su kući zabranjeno voće.
Ako je verovati Dahje,
ozbiljno je alergična na breskve.
Znaš one dlačice na kori?
Ako se nađe u njihovoj blizini, dobije osip po celom telu,
teško diše, ima napad astme, potpuni kolaps!
Ne, nigde u blizini nije bilo breskvi.
To ti i kažem!
Kad inače dobijem te simptome,
otrčim u svoju sobu i uzmem lek,
ali desilo se tako naglo da nisam bila sigurna gde sam ga stavila.
Gospođo, ova žena iza mene, je li to...
Naša domaćica! -Dakle, istina je. Baš tužno.
Nisam bio siguran da li je to stvarno ona.
Video sam je samo nekoliko puta u dnevnom boravku.
Ovo je fotografisano u bolnici?
Pre nekoliko dana bio sam na godišnjem pregledu.
Fotografisao sam se sa suprugom i ugledao je iza sebe.
Razgovara telefonom?
Uglavnom, nisam prisluškivao... Nisam prisluškivao,
ali jasno sam je čuo! Nisam odoleo, a da... -Rez!
Tata, emocije su ti ovde. Spusti ih ovamo.
Ali nisam mogao da ne čujem. -Usredsredi se!
Želim reći da je, recimo,
vaša domaćica baš glasna, znate?
Razumem, u redu je. Samo recite.
Rekla je da su joj dijagnosticirali tuberkulozu, vikala je
u mobilni toliko uznemireno da se jedva savladavala!
Tuberkuloza? Ma, dajte...
Istina je, zvala je nekog i rekla da ima tuberkulozu.
Zar se od toga i dalje oboleva? -Zar se od toga i dalje oboleva?
Tata: "Nekad su postojale humanitarne akcije kako bi se iskorenila.
Čini mi se da je to bilo davno." -Ali video sam na internetu
da Koreja ima najviše obolelih od tuberkuloze od svih zemalja OECD-a.
"A ona i dalje radi kao da je sve u redu!"
"U kući s malim detetom kao što je Dasong."
U kući je malo dete poput Dasonga,
a osoba koja boluje od tuberkuloze pere sudove, kuva, kašlje i kija...
Dosta!
Tata: Stižemo za tri minuta.
Ako ti se pruži prilika, ovo će biti šlag na torti.
Gospođa...
Drugi sprat, sauna. Pazi da te ne vidi.
Sedite. -Da.
Molim vas da ništa ne govorite mom suprugu.
Shvatam. -Sazna li da sam u kuću dovela osobu obolelu od tuberkuloze,
raskomadaće me! -Ne brinite.
I, ako smem reći,
nemam ništa protiv vaše domaćice.
Činilo mi se da ti moram reći, jer je reč o zdravlju i higijeni.
Ali neki bi to smatrali cinkarenjem...
Ne brinite. Neću spominjati tuberkulozu.
Smisliću neki izgovor da je otpustim. Jednostavno i tiho.
To je dokazana metoda. Tako je najbolje. -U redu.
Da li ste oprali ruke?
Gospodine Kim, znate li za dobar restoran s rebarcima?
Negde u blizini. -Naravno.
Dakle, ješćete napolju? -Tako je.
Kako to da mi se jedu rebarca?
Naša stara domaćica pravila je izvrsna rebarca.
Ona koja je dala otkaz ove nedelje?
Supruga nije htela da mi kaže zašto je dala otkaz.
Naravno, nije teško zaposliti nekog drugog.
Šteta. Bila je izvrsna domaćica. -Shvatam.
Održavala je kuću besprekorno čistom i znala je svoje mesto.
Ne podnosim ljude koji prelaze granicu.
Imala je možda jednu manu...
Previše je jela. Uvek je jela za dvoje!
Ali, s obzirom na to koliko je radila...
Onda morate naći nekog drugog. Novu domaćicu.
U problemu smo. Za nedelju dana, kuća će ličiti na deponiju.
Usmrdeće mi se odeća.
Moja supruga nema dara za kućne poslove.
Ne zna da čisti i grozno kuva.
Ipak, volite je, zar ne?
Naravno. Volim je.
Nazovimo to ljubavlju.
Možda bi ovo pomoglo.
Nega? Šta je to?
Nedavno sam saznao za njih.
Kako da ih opišem? Rade po principu članstva.
Kompanija pruža vrhunsku uslugu VIP klijentima poput vas:
sobarice, dadilje, vozače poput mene.
Vidi se po vizitkarti da su prvoklasni.
Dobar dizajn.
Otkud znate za njih?
Pozvali su me kao iskusnog vozača.
Pronašli su me kao lovci na talente!
Ali pozvali su me nakon što sam dogovorio susret s vama.
Shvatam...
Odbili ste poznatu firmu kako biste radili za mene.
Neću to zaboraviti.
Jebem ti miša!
Mogu li ovo proslediti supruzi?
Da, zato sam vam i dao. Ne morate me spominjati.
Recite joj da ste sami pronašli firmu.
Da. Zahvaljujući vama, ispašću dobar suprug.
Na poleđini je broj za konsultacije.
Recite joj da pozove... -Gledajte put!
Halo, ovde savetnica Jeo iz Nege.
Jesam li dobila vašu centralu? -Tako je.
Bila bi vrhunski prevarant kad bi se odlučila na to.
Ima fantastičnu boju glasa. Na mene je.
Kako čujem, prvo moram postati član?
Pretpostavljam da trenutno niste naš član.
Tako je. Šta treba da uradim?
Trebaju nam neki dokumenti.
Pišete li?
Izvod iz porodičnog registra, broj lične karte,
dokumenti koji dokazuju vaša primanja,
na primer, vlasnički list. -Vlasnički list? -Da.
Breskve! -I vi ih jedite, g. Kevine.
Hvala.
Ubuduće ih ostavite ispred vrata. I kucajte! -Da.
Ne smete ulaziti dok je čas u toku! -Da, gospođice.
Dasong! -Tata! Gde si?
Tata! -Sine! -Voki-toki!
Voki-toki! -Voki-toki!
Koga više voliš, tatu ili voki-toki?
Dasong, kako si mogao pobeći s časa?
Kad si sve to kupio? -Sitnica.
Šta je?
Šta to radi?
Dasong, ne radi to! -Isto je! Isto mirišu!
Šta to pričaš? Idi gore kod Džesike.
I Džesika tako miriše.
Mora li svako da koristi drugačiji sapun?
Tata, trebaće nam i drugačiji deterdžent.
I omekšivač. -Dakle, svaki put da perem četiri ture veša?
Nije reč o tome.
To je miris suterena.
Treba da se odselimo kako bismo se rešili mirisa.
Nismo li srećnici što imamo takve brige? -Svakako.
U današnje doba
kad oglas za mesto čuvara privuče 500 ljudi s diplomama.
Cela porodica se zaposlila!
Tako je, tata!
Saberemo li sve četiri plate,
količina novca koji se uliva iz njihove kuće u našu je ogromna!
Pomolimo se divnom gospodinu Parku. I Minu!
Kivu, taj tvoj prijatelj pokazao se kao sjajan momak,
zahvaljujući njemu, svi smo... Dođavola, ne opet!
Prebiću ga. -Kivu je podivljao!
Nemoj preterati!
Bolje upotrebi ovo.
Proklet bio!
Sredi se! Sredi se!
Čoveče...
Prava poplava!
Trenutno je vedro, prijem. Oblaci se pomeraju.
Ali nisu kišni oblaci, prijem. -Čujem te, prijem.
Trenutno ti se sestrina usna pući poput patkinog kljuna.
Vrlo je iritirana, prijem.
Zar ne mogu ostati kod kuće i učiti engleski? I pozvati Kevina?
Hej! Ne pravi scenu na odlasku.
Kad već idemo, bar da se zabavimo. -Dahje, ovo nije obično kampovanje.
Tako je! -Kako bi mogla propustiti bratov rođendan?
Nikako! -Čak je i tvoj zaposleni otac uzeo slobodne dane.
Tako je! Ne kreneš li, zažalićeš!
Znate li šta je projektor?
Za bioskop na otvorenom? -Tako je.
I potražite Dasongovu kabanicu.
Obožava kišu.
Jeste li upamtili? Zuni, Beri i Fufu. Zuni i Beri jedu ovo.
Da, Nejčural balans oridžinal ultra. -Da, a za Fufu...
Japanske grickalice od rakova.
Zunija šetajte na dugačkom povocu.
Srećan je samo kad se istrči. On je pseća verzija Dasonga!
Sine! Zašto ležiš napolju?
Zar mu nije vruće?
Gledam nebo iz kuće.
Baš je super.
Mama, hoćeš li vode? -Ima gazirane, je li tako?
Kiđong, hoćeš li vode? -Telepatija, hvala.
Koliko različitog alkohola!
Tata, dozvoli da dodam još jedan!
Ovo je prilično otmeno.
Kiša rosi po travi dok pijuckamo viski...
Kivu, kakvu to žutu svesku nosiš naokolo?
Ovo? To je dnevnik Dahje. -Njen dnevnik?
Koja si ti ništarija. Kako možeš čitati njen dnevnik?
Da bismo se dublje razumeli.
Svašta, zar se zabavljate?
Ozbiljan sam. I ja se njoj sviđam.
Nedavno je...
Nema veze.
Kad krene na fakultet, zvanično ću je pozvati da izađemo.
Ozbiljno.
Moj sin!
A onda će ova kuća postati kuća tvoje familije?
Znači, perem sudove svojoj snaji?
Da i pereš joj čarape!
Sviđa mi se. Dobro je dete.
Lepa je, ali nije divlja.
Kad već sanjarimo...
Ako se Dahje i ja venčamo,
možemo dovesti glumce da mi budu mama i tata.
Vidi nju, imala je toliko posla glumeći prošle godine na venčanjima.
Čak sam uhvatila buket neke kučke koju nikad nisam upoznala.
Ako uhvatiš buket, zaradiš dodatnih deset dolara.
Tako si i usavršila glumu!
Gluma je jedno, ali ova porodica veoma je naivna, zar ne?
Pogotovo gospođa. -Da.
Tako je naivna i draga.
Bogata je, ali draga. -Nije bogata, ali draga.
Draga je zato što je bogata, shvataš?
Da imam sav taj novac,
i ja bih bila draga! I više od nje!
To je istina, mama je u pravu. Bogati su naivni. Nisu ogorčeni.
Nisu zgužvani, sve se ispegla. -Novac je pegla.
Svi se nabori izglade. -Hej, Kivu.
Znaš onog vozača, Juna. Tako se zvao?
Bivši vozač. -Da, Jun.
Sigurno se zaposlio negde drugde, zar ne?
Sigurno. Mlad je i zgodan.
Sigurno je našao još bolji posao. -Prekinite!
Šta joj je?
Mi smo oni kojima treba pomoć. Brinite se o nama, može?
Tata! Daj, tata!
Usredsredi se na nas! Na nas!
Ne na vozača Juna, nego na mene!
Baš u pravo vreme, zar ne?
Ona govori, a munja seva!
Hej, Džesika. Živeli.
Kad sam se popeo i zatekao te u kadi...
Šta s tim?
Kako da ti objasnim... Uklapaš se ovde.
Ova luksuzna kuća prirodno ti odgovara, s nama nije tako.
Odjebi. -Ozbiljno ti kažem!
Tata, ležala je u kadi i gledala TV.
Kao da ovde živi već godinama.
Kad smo kod toga, kad bi ovo postala naša kuća,
kad bismo živeli ovde, koju bi sobu želela?
Koju sobu u ovom remek-delu velikog Namgunga?
Ne znam. Prvo mi nabavi kuću, a onda ću razmisliti.
Sad živimo ovde, zar ne?
Napili smo se u dnevnom boravku.
Tako je, živimo ovde. Zašto ne?
Ovo je trenutno naš dom. Udobno je.
Udobno ti je?
Jasno, ali recimo da Park sad ušeta.
Šta bi otac uradio? Pobegao bi i sakrio se kao bubašvaba.
Deco, znate kako se kod nas kad upalite svetlo
rastrče bubašvabe?
Znate na šta mislim? -Ovog mi je već preko glave.
Bubašvaba? -Da.
Šta se događa?
Šta je bilo? -Tata, nemoj. Jednom se živi.
Šta se dešava?
Prevario sam vas! Zar ne? -Bože, tata.
I tebe sam prevario, Kivu? Da li je izgledalo stvarno?
Da je bilo stvarno, presekla bih ti vrat.
Šta je ovo? Jebeni pas.
Ko je to u ovo doba?
Šta ona radi ovde? -Stara domaćica?
Po šta je došla?
Ne prestaje da zvoni.
Stvara buku.
Ko je? -Pozdrav, ja...
Gospođe nema, zar ne? -Šta?
Dugo sam radila ovde.
Iznad ekrana vidite sliku tri psa, zar ne?
Zuni, Beri, Fufu. -Dobro, ali zašto ste ovde?
Nasledili ste me, zar ne?
Uglavnom...
Žao mi je što dolazim ovako kasno.
Samo...
Ostavila sam nešto u podrumu ispod kuhinje.
Kad sam odlazila, izgurali su me tako brzo...
Možete li me pustiti unutra?
Šta ćemo?
Ovo nije deo plana.
Izvinjavam se zbog smetnje.
Ovuda. -Da, hvala.
Skinite kabanicu. -Neću dugo.
Gozba i po. Imaćete posla s čišćenjem.
Šta ste ostavili u podrumu?
Idete sa mnom?
Samo napred.
Pomozite mi da ovo odgurnem!
Povucite ga! S one strane. -Šta?
Vucite!
Jako!
Jeste li dobro?
Jesam li vas prepala?
Hvala!
Hvala.
Dušo! -Koji đavo...
Hej! Dušo!
Dušo!
Čekajte! -Dušo, ovde sam! -Šta je ovo?
Dušo, dobro sam. -Ne, nisi!
Dobro sam, stvarno. -Kako to možeš reći?
Samo sam stvarno gladan. -Sisaj! Koliko je dana prošlo?
Mora da si bio mnogo gladan!
U redu je. Ona je dobra osoba, pustila me je unutra.
Stvar je bila u tanjiru za roštilj.
Zaglavio se ispod police. U tome je bila stvar.
Nisam mogao otvoriti vrata iznutra.
Šta se ovde događa? -Znam da ste zaprepašćeni.
I ja bih bila na vašem mestu.
Ali, kao dve koleginice radnice... Je li tako, Ćongsuk?
Kako mi znate ime?
Da budem iskrena, i dalje se dopisujem s dečakom, Dasongom.
Znala sam da idu na kampovanje, pa sam došla.
Htela sam da nasamo razgovaram s vama.
Ne brinite, Ćongsuk. Presekla sam kabl kamere kod kapije.
Niko ne zna da sam ovde. To je dobro, zar ne, Ćongsuk?
Ne zovi me tako! -Zovem se Mungvang.
Ovo je moj mužić, Gunse. Pozdravi se, dušo.
Baš je ukusno. Šta ti se dogodilo s licem?
Ispričaću ti posle.
Dakle, svakodnevno ste krali hranu dok ste radili u kuhinji.
I hranili svog supruga. -Nikako! Sama sam kupovala hranu za njega.
Niste fer!
Koliko je već dugo vaš suprug ovde dole? -Kratko. Četiri godine?
Četiri godine, tri meseca i 17 dana. -Istina, jun je.
Kad se gospodin Namgung preselio u Pariz pre četiri godine,
a pre nego što se uselio gospodin Park s porodicom,
dovela sam supruga dole.
Mnoge bogataške kuće imaju tajne bunkere kao skloništa
u slučaju napada Severne Koreje ili dolaska uterivača dugova.
Ali valjda je gospodinu Namgungu bilo neprijatno zbog toga,
jer porodici Park nikad nije spomenuo bunker.
Tako da samo ja znam za njega. -Dakle, tako je to funkcionisalo.
Sad kad znam za ovo, moram pozvati policiju!
Molim te, nemoj!
Obe smo sirotinja, molim te, nemoj. -Ja nisam sirotinja!
Ali mi jesmo!
Nemamo ni kuću, ni novac, samo dugove. Molim te!
Krije se već četiri godine, a uterivači dugova ne posustaju.
I dalje ga traže i prete da će ga izbosti.
Išli ste kod zelenaša?
Za sve sam ja kriv. Tajvanska poslastičarnica.
Propala mi je prodavnica tajvanskih kolača.
Davio sam se u dugovima. -Uzmi ovo, molim te.
Šta je to? -Nije mnogo, skromna svota.
Ali slaćemo ti je svaki mesec.
Zauzvrat mu ostavi malo hrane, jednom u dva dana.
Ne, ne, samo jednom nedeljno.
Ima frižider ovde dole. Samo jednom nedeljno.
Kakva drskost! Zovem policiju. -Sestro!
Ko je to?
Čekaj... Džesika?
Gospodin Kim? Koji đavo...
Tata, moj skočni zglob! -Jesi li dobro? Oprosti.
Tata, moja noga. -Ne zovi me tata!
I bilo mi je čudno što je vozač otpušten.
Hajde da porazgovaramo. -Šta dođavola...
Vi ste porodica prevaranata? -Sestro...
Nisam ti ja sestra, prljava kučko!
Poslaću ovaj snimak gospođi, šta mislite?
Tata, moja noga.
U podrumu nema signala, zar ne?
Mobilni normalno radi. -Sranje.
Gospođo, iskreno, ovi poslovi... -Dosta! Sad je kasno!
Idemo svi u zatvor! Svi ćemo propasti! -Jesi li luda, ženo?
Ako vide taj snimak, gospodin Park i njegova supruga biće šokirani!
Šta su ti dragi ljudi ikom skrivili?
Zašto ih podvrgnuti tome? -Stoj!
Ili ću im poslati snimak. Pođite sa mnom.
Smirite se, gospođo.
Ne guraj me.
Idemo gore, dušo. Vreme je za malo svežeg vazduha!
Dušo, ovo "pošalji" je kao dugme za lansiranje raketa.
Kako to misliš?
Ako im zapretimo da ćemo ga pritisnuti, nemoćni su.
Kao raketa Severne Koreje! Severnokorejsko dugme za lansiranje!
Nakon što je naš voljeni veliki vođa Kim Džong Un
video snimak prevarantske porodice,
nije mogao sakriti šok i bes
izazvan njihovom podlom, pokvarenom provokacijom!
Nedostajale su mi tvoje šale!
Zato je naš veliki vođa, u ovo doba denuklearizacije,
naredio da se poslednja atomska bojeva glava nacije
satera u grlo ove zle porodice!
Niko ne oponaša severnokorejske TV voditelje poput tebe.
Njihove smrdljive utrobe poslužiće kao poslednje atomsko groblje,
a naš dragi vođa sprovešće u delo svoju želju za mirom u svetu...
Ruke gore, dođavola! Više!
Ništarije. Mužu!
Ovde. -Ženo! -Ovde. -Sine?
Ovde. -Kćeri? -Ovde. -Neandertalci.
To je jedino što vam pada na pamet, da se napijete?
U ovom domu prožetom kreativnim duhom Namgunga?
Kreteni! Šta vi znate o umetnosti? -A šta bismo znali?
Kad je bilo sunčano, milovali bi nas sunčevi zraci, zar ne?
U tim trenucima osećali bismo njegov umetnički duh.
Daj mi to!
Bravo! Izbriši ga!
Pažljivo, nemoj ga greškom poslati.
Halo?
Vidi, znaš li kako se pravi ramen?
Ramen? -Dasong ga voli više od ičega.
Ako sad staviš vodu da se kuva, biće taman gotovo kad stignemo.
U frižideru ima govedine, dodaj i nju.
Dakle, kampovanje... -Kakva katastrofa.
Reka se prelila i svi su pakovali svoje šatore,
ali Dasong je plakao i odbijao da ide kući.
Uglavnom, ramen čim uđemo, dobro?
Dakle, samo što niste stigli?
Osam minuta, kaže DŽPS.
Stižete za osam minuta. -Odmah stavi vodu da se kuva!
Šta je to ramen?
Mrdaj, brzo!
Požuri!
REZANCI ZA RAMEN
Tata, ne mogu više da je vučem!
Šta to radiš?
Tata!
Idi gore, brzo! Pomozi im.
Uzmi ovo!
Dobro došli kući! Dasong, vidi! Hajde da jedemo ramen!
Dasong!
Gospođo!
Zašto ne pojedete ramen? -Mogu li?
Ne, čekajte. Mogu ga dati suprugu. Unutra ima govedine.
Dobro se ispekla? Srednje dobro pečena.
Vraća se na kraju radnog dana... Mnogo vas volim, gospodine Park!
Vraća se iz kancelarije, Park je završio s poslom.
Vraća se na kraju radnog dana... Mnogo vas volim, gospodine Park!
Šta to radiš? -Umukni!
Dušo, hoćeš li ramen?
Dasong ne želi da jede? -Ne. -Neću, umoran sam. Idem u krevet.
Zašto bleneš?
Gospodine Park, hranite me i dajete mi krov nad glavom. Svaka čast!
Radiš to svakog dana?
Jasno, nekad šaljem i cele rečenice u znak zahvalnosti.
Čovek tvojih godina trebalo bi da zna. -Šta to?
Morzeovu azbuku.
Senzor je poludeo.
Dasong će ga znati, u izviđačima je.
Smešno, zar ne?
Jurimo uokolo i trudimo se da usrećimo dete.
Nije princ. -Najmlađe je dete, to je normalno.
Shvati me.
Dasong nije sasvim... Zdrav.
Ide na psihoterapiju i likovnu terapiju.
Dogodio se incident. -Kakav incident?
Veruješ li u duhove?
Kad je bio u prvom razredu, Dasong je video duha u kući.
Tog dana imao je rođendansku zabavu.
Kasno te noći, kad su svi spavali,
Dasong se ušunjao u kuhinju i izvadio tortu.
Bila je prekrivena fantastičnim šlagom.
Ležeći u krevetu, nije mogao prestati da razmišlja o njoj.
I tako je sedeo i jeo tortu...
Zavrištao je, a ja sam se sjurila niz stepenice,
bio je sav...
Oči su mu se izokrenule, grčio se, usta su mu zapenila.
Jesi li ikad videla dete koje ima napad? -Ne.
Potrebna im je medicinska pomoć za 15 minuta, ili su gotovi.
Toliko vremena imaš da stigneš u bolnicu, 15 minuta.
Kako možeš živeti na ovakvom mestu?
Mnogi ljudi žive ispod zemlje.
Pogotovo ako računaš suteren. -Šta ćeš uraditi? Nemaš plan?
Ovde se osećam udobno.
Čini mi se da sam rođen ovde.
Možda sam se ovde i oženio.
Nisam se prijavio za penziju.
U starosti će me ljubav tešiti.
Zato te molim, pusti me da živim ovde dole.
Uglavnom...
Suprug je bio odsutan zbog posla, sama sam se morala nositi s tim.
Od tada mu rođendan slavimo negde napolju.
Prošle godine u kući moje majke, ove godine na kampovanju.
Dasongov otac kaže da je sve to deo odrastanja.
Kažu da duh u kući donosi bogatstvo.
U stvari, u poslednje vreme dobro zarađujemo.
Hvala bogu.
Ostani ovde zasad.
Đuni, šta te muči?
Nešto je ispod?
Šta to?
Prokletstvo!
Mama! -Da? -Kako si mogla? -Šta?
I ja volim ramen! Zašto ga meni nisi ponudila?
Dasong nije hteo, pa si ga ponudila tati, a onda sama pojela.
Hoćeš li da i tebi napravi? -Nije reč o tome!
Prekinite svađu zbog ramena! -Zašto nisi pitala da li ga želim?
Dosta! Idi u krevet. Presvuci se.
Ovuda!
A Kiđong? -Tamo je, ispod. Požuri!
Jedan, dva, tri! Jedan, dva, tri! -Dasong?
Dasong, prestani! Poludeo je. Donesi kišobran.
Dasong!
Kakvo čudovište. Šta to radi?
Dasong, vreme je za krevet! Znaš li koliko je kasno? -Evo.
Evo, dušo.
Na koga si toliko tvrdoglav? Pogledaj ovu kišu!
Bože, Kevine. Dasong kampuje u dvorištu.
Treći kanal je za hitne slučajeve! Ostavi voki-toki uključen.
Daj mi ga. Ne verujem.
Pusti ga. Ući će ako se umori.
Da si bar sa mnom. -Uz tebe sam.
Hej, Dahje! Dosta mobilnog. Idi u krevet.
Idi u svoju sobu. Pobrinućemo se za sve.
Ovde dnevni boravak, čuješ li me? -Čujem, prijem.
Tata je pri ruci ako zagusti, prijem. -Shvatam, prijem.
Hoće li taj šator prokisnuti?
Naručili smo ga iz SAD, biće sve u redu.
Da spavamo ovde? -Šta?
Imamo pogled na šator.
Dobra ideja. Osećala bih se mnogo bolje. -Zar ne?
Držaćemo ga na oku dok spavamo.
Kakvo dete...
Samo malo.
Odakle dolazi taj miris? -Kakav miris?
Miris gospodina Kima. -Gospodina Kima? -Da.
Ne znam na šta misliš. -Stvarno? Sigurno si ga osetila.
Onaj miris koji se širi autom, kako bih ga opisao...
Miris starca? -Ne, nije o tome reč. Kakav je?
Poput stare rotkve? Ne.
Znaš ono kad prokuvaš krpu? Taj miris.
Uglavnom, iako izgleda da će svakog časa preći granicu,
nikad je ne pređe. To je dobro.
To mu moram priznati. -Da.
Ali taj miris prevazilazi granicu.
Probija se skroz do zadnjeg sedišta.
Koliko strašan može biti? -Ne znam.
Teško ga je opisati.
Ali može se namirisati kad se voziš podzemnom.
Već se sto godina nisam vozila podzemnom.
Ljudi koji se voze podzemnom imaju poseban miris.
Zar nije kao da smo na zadnjem sedištu automobila?
Šta ako se Dasong vrati?
Ne brini!
Pomeriću ruku.
Ne bismo smeli...
U smeru kazaljke na satu. -Dobro.
Znaš gde.
Imaš li i dalje one jeftine gaćice?
One koje je Junova devojka ostavila u kolima.
Kad bi ih obukla, skroz bi mi se digao.
Stvarno? Onda mi kupi drogu.
Kupi mi drogu!
Bolje ovo stavi u usta.
Sviđa ti se?
Spavaju kao zaklani. Iskradite se.
Uzbuna! Uzbuna, prijem!
Uzbuna! -Šta? Šta je, prijem!
Dasong, šta te muči? -Ne mogu da spavam, prijem.
Onda prestani s tim i uđi u kuću.
Idi da spavaš u svom udobnom krevetu, prijem.
Tako je! -Ne želim, prijem.
Hej, Dasong.
Idemo u krevet...
Šta se desilo tamo dole?
Šta?
S ljudima u podrumu.
Vezao sam ih.
Šta ćemo sad?
Šta ćemo sad, koji nam je plan?
Pitam se...
Šta bi Min učinio na našem mestu?
Min se ne bi zatekao na našem mestu!
Deco, izvukli smo se, zar ne?
Niko osim nas ne zna šta se tamo desilo. U redu?
Dakle, ništa se nije desilo. Shvatate?
Imam svoj plan.
Tako da se vas dvoje ništa ne morate brinuti.
Idemo kući.
Idemo da se okupamo.
Šta radiš tamo? Požuri!
Šta se događa?
Ostani tu, ovo je sve kanalizacija.
Jesmo li ostavili otvoren prozor?
Pomozi mi, Kitek!
Kivu!
Kivu, zatvori prozor!
Udarila te struja?
Vrti mi se.
Samo malo, pričekaj.
Sranje, vrti mi se.
Kiđong, budi oprezna.
Ništa ne diraj.
Dušo, imam potres mozga.
Ne vidim te.
Dušo, ona žena, Ćongsuk...
Bože, baš je ljubazna.
Šutnula me niz stepenice.
Ponavljaj za mnom.
Ćongsuk...
Hej, Kivu!
Šta radiš tamo?
U P O M O Ć
Tata. -Da?
Koji je bio tvoj plan?
O čemu govoriš?
Rekao si da imaš plan.
Šta ćeš uraditi u vezi s podrumom.
Kivu, znaš li koji plan nikad ne propada?
Onaj koji nemaš. Onaj plan koji nemaš.
Znaš li zašto?
Kad napraviš plan, život te ne sluša.
Osvrni se.
Misliš da su ovi ljudi planirali da provedu noć u hali?
A pogledaj ih.
Svi spavaju na podu, uključujući i nas.
Zato ne treba praviti planove.
Bez plana ništa ne može poći po zlu.
A ako se nešto izmakne kontroli, nije važno.
Bilo da nekog ubiješ ili izdaš svoju zemlju.
Ništa od toga nije važno. Shvataš?
Tata.
Žao mi je.
Zbog čega?
Zbog svega.
Svega što se desilo.
Pobrinuću se za sve.
O čemu govoriš?
Zašto grliš taj kamen?
Ovo?
Ne mogu ga se rešiti.
Mislim da bi trebalo da spavaš.
Ozbiljno to mislim.
Prati me.
Gospođice Džesika! Žao mi je što vas zovem u nedelju ujutro.
Jeste li slobodni za ručak?
Slavimo rođendan. Spontana proslava za Dasonga.
Rođendanska proslava? -Dasong bi se radovao da vas vidi.
Možete jesti zapečenu testeninu i šnicle od lososa do mile volje!
Dođite u jedan sat i računaću vaše prisustvo kao čas.
Ako me razumete. Vidimo se uskoro!
Mama. -Šta je?
Da pozovemo i Kevina na proslavu?
Odlična ideja! Zašto da ne? Hoćeš li ga pozvati?
Naspavaj se, dušo. Sigurno si umoran od juče.
Ako pripremamo proslavu, zar ne moraš u prodavnice?
Moram. U vinariju, supermarket, pekaru, cvećaru...
Već sam rekla gospodinu Kimu da požuri.
Platiću mu prekovremeno. -Odlično.
Svi sedite, objasniću vam!
Pripremamo proslavu, mama je rekla da te pozovem!
U podrumu se nalazi
deset stolova za terasu.
Prvo ih sve izvadi, a onda ih postavi...
Ne, dođi do prozora. Moram ti pokazati.
Dasongov šator neka bude u sredini, a stolovi neka se šire u luku.
U obliku ždralovih krila!
Kao što je uradio admiral Ji u bici kod ostrva Hansan!
Zamisli da je šator japanski vojni brod.
A stolovi neka čine polukružni oblik ždralovih krila.
Kraj šatora biće roštilj i drvo za potpalu.
Smesti ih tamo.
Naravno, povedi i supruga! Da.
I bez poklona, samo dođi!
Kakva pravila odevanja? Proslava je spontana. Možeš doći u trenerci!
I bez poklona! Samo dođi i probaj predjelo.
Znaš kako kuvam!
Baš! Napićemo se po danu.
Bilo bi lepo kad bi pevala! Znaš onu pesmu...
Tiše, spava!
Danas je nebo plavo, nema zagađenja!
Zahvaljujući jučerašnjoj kiši.
Da, zamenili smo kampovanje za baštensku proslavu.
Limune u limunadu.
Tako je, kiša je bila pravi blagoslov!
I bez poklona, ozbiljno ti kažem!
Ubaci svog mini-kupera u garažu. -Idite gore!
Tako je, u rikverc. Samo nemoj blokirati mercedes!
Tu si! Dugo se nismo videle!
Rekla sam da ne donosite poklone!
Mislio si na nešto drugo. -Šta?
Dok smo se ljubili, mislio si na nešto drugo.
Nisam.
Kako nisi, i sad to radiš.
Čoveče.
Svi su predivni, zar ne?
Čak i na spontanom okupljanju.
I deluju tako prirodno.
Dahje.
Uklapam li se ovde?
Šta?
Uklapam li se u ovo okruženje?
Hej, gde si krenuo?
Moram otići dole. -Ostani sa mnom.
Moram dole.
Zašto ideš kod tih dosadnih ljudi? Zar ne možeš ostati ovde?
Ne idem kod njih, već niže.
Opa, šta je to?
Ne mogu verovati čime se bavim u ovim godinama.
Baš mi je neprijatno.
Žao mi je, gospodine Kim.
Dasongova mama je insistirala, tu nema pomoći.
Koncept je jednostavan.
Džesika će izneti rođendansku tortu.
Mi ćemo je zaskočiti i napasti.
Mahaćemo sekiricama. -Da.
Onda će iskočiti dobri Indijanac Dasong i boriti se s nama.
On će spasiti princezu Džesiku i svi će aplaudirati.
Nešto u tom stilu.
Budalasto, zar ne? -Vaša supruga voli zabave i iznenađenja.
Da, voli. Ali ova joj je proslava posebno važna.
I vi dajete sve od sebe.
Ipak je volite.
Gospodine Kim.
Dodatno vas plaća.
Shvatite ovo kao deo svog posla.
Jesi li bila dole?
Ne još. -Zar ne bi trebalo da razgovaramo s njima i dogovorimo se?
Baš to! Sinoć smo svi izgubili glavu.
Tata je spominjao nekakav plan...
Idem dole. -Čekaj.
Odnesi im ovo. Sigurno su gladni. -Da.
Neka se prvo najedu.
Idući put, dogovoreno.
Tu ste, Džesika. -Ovo je ukusno. -Zar ne?
Htela sam da te zamolim za uslugu. -Kakvu?
Ovo je... Kako to da opišem?
Dasongova torta za oporavak od traume?
Zato je baš ti moraš izneti. Vrhunac današnjeg dana!
Jeste li dobro?
Jeste li...
Čekajte!
Kevine? Kevine!
Dasong, srećan rođendan! Sve najbolje!
Sranje...
Stani! Ćongsuk!
Kiđong! -Izađi, Ćongsuk!
Zaustavi krvarenje! Pritisni ranu!
Dasong!
Dušo.
Pusti, nemoj.
Boli me.
Bolnica! Idi po automobil!
Gospodine Kim! Šta to radite?
Ne možemo čekati hitnu pomoć! -Prestani da pritiskaš, tata.
Tako me još više boli.
Ključevi od automobila! Ključevi! Bacite ih! Bacite mi ključeve!
Jesi li dobro? -Ne diraj me!
Pozdrav, gospodine Park.
Znate ko sam? -Svaka čast!
Kad sam otvorio oči prvi put za mesec dana, ugledao sam detektiva.
Imate pravo na advokata...
Nije uopšte ličio na detektiva.
On se to smeje? -Samo malo.
A onda je progovorio lekar koji nije ličio na lekara.
To se događa nakon operacije mozga.
Samo se smeju, bez razloga.
Čujete li me?
Možete li me čuti?
Moram li onda iz početka? -Šta? -Saopštiti mu prava.
Imate pravo na ćutanje.
Sve što kažete može i biće upotrebljeno protiv vas...
I dalje se smeje, gledajte!
Čak i kad sam čuo koliko je Kiđong tog dana krvarila...
Čak i kad su spominjali falsifikate, upad u posed, prevaru,
samoodbranu i da smo srećni što ćemo se izvući s uslovnom kaznom...
Čak i kad sam napokon opet video lice Kiđong...
Kiđong Kim, počiva u miru.
I dalje sam se smejao.
Ipak, kad sam se vratio kući i slušao vesti, nisam se smejao.
Ovo iznenadno divljanje u dvorištu pripadnika visoke klase,
vrlo je neobičan slučaj.
Budući da je beskućnik koji ga je izazvao umro na mestu zločina,
policija se muči kako bi uopšte utvrdila motiv.
Vozač Kim i ubijeni gospodin Park navodno su bili u dobrim odnosima.
Zasad je istraga usredsređena na lociranje vozača Kima.
Pošto je izašao odavde i spustio se niz stepenice,
Kim se izgubio u okolnim ulicama.
Policija je bezuspešno pregledala nadzorne snimke kuća u blizini.
Nema ni očevidaca.
S obzirom na situaciju,
nije preterano reći kako je Kim propao u zemlju.
Mama i ja nismo imali pojma gde je tata.
Detektivi su se umorili prateći nas.
S vremenom su vesti utihnule, a kad su prestali da nas prate,
počeo sam da se penjem na planinu.
Odande se pruža odličan pogled na kuću.
Tog dana, uprkos hladnoći, odlučio sam da ostanem malo duže.
Crta, crta, tačka, tačka.
Sine!
Možda ćeš ti jedini moći da pročitaš ovo pismo.
Bio si izviđač, pa ti ga pišem za svaki slučaj.
Jesi li se oporavio od povreda?
Siguran sam da ti je majka dobrog zdravlja.
Ja sam dobro.
Iako mi se plače pri pomisli na Kiđong.
Čak mi i sad događaji od tog dana ne izgledaju stvarnim.
Kao da je sve bio san,
a opet nije.
Kad sam tog dana izašao s imanja, odjednom sam znao
gde treba da odem.
Kuću u kojoj se dogodio tako krvav zločin,
sigurno nije lako prodati.
Žao mi je, gospodine Park.
Borio sam se kako bih preživeo u praznoj kući.
Ipak, budući da je kuća bila prazna,
mogao sam sahraniti, kako se ono zvala, Mungvang?
Mogao sam joj pružiti pristojnu sahranu.
Čuo sam da su popularne sahrane kraj drveća, pa sam dao sve od sebe.
Ali prodavci nekretnina zaista su lukavi.
Prevarili su neke ljude koji su se tek doselili u Južnu Koreju
i uspeli su da im prodaju kuću.
S obzirom da oba roditelja rade, a deca pohađaju školu,
porodica je obično napolju.
Ali prokleta domaćica ovde je 24 sata dnevno.
Svaki put kad se popnem, nosim glavu u torbi.
Ispada da Nemci ne jedu samo kobasice, niti piju samo pivo.
Kakvo olakšanje.
Kako vreme prolazi, sve mi postaje mutno.
Danas sam bar uspeo da ti napišem pismo.
Ako ga budem slao svake noći,
možda ćeš ga jednom i videti.
Zbogom.
Stigao si, Kivu? -Da.
Tata, danas sam skovao plan.
Fundamentalan plan.
Zaradiću novac.
Mnogo novca.
Fakultet, karijera, brak, sve je to u redu,
ali prvo ću se obogatiti.
Videćete jednom kad uđete koliko je prostrano.
Ne pokazujemo ovu kuću bilo kome.
Kad se obogatim, kupiću tu kuću.
Na dan useljenja, mama i ja bićemo u dvorištu.
Zato što je sunčeva svetlost tamo jako prijatna.
Ti ćeš morati samo da se popneš stepenicama.
Fixed by: BOTANICMAN
Do tada pazi na sebe.
Zbogom.