Не міг дивитися тобі в очі
Ти просто як янгол
Від шкіри хочеться плакати
Ну ж бо, Дрексе. Танцюй.
Танцюють лише ідіоти.
Я дивак
Я прагну контролю
Хочу ідеальне тіло
Гей!
Я мільйон разів тобі казав,
тримай свої брудні єнотові лапи подалі від мого плеєра.
А я мільйон разів тобі казав, що я не єнот, трясця.
Знову?
ВАРТОВІ ГАЛАКТИКИ 3
Я кохаю тебе, Ґаморо.
НІДЕНІЯ ШТАБ-КВАРТИРА ВАРТОВИХ ГАЛАКТИКИ
То що будеш робити з Квілом?
Я? Чому не ти?
У мене емоційнологічні проблеми. Що я зроблю?
Чому ти на стелі?
Хотів перевірити, як працюють нові гравітачоботи.
Починається.
Вибач.
Боже мой, Креґліне.
Знай: ти безнадійний.
У тебе вийшло б краще?
Телекінез - це махлювання!
То дурний камінчик!
Я таке пальцем міг зробити!
Погана собака.
Не кажи мені цього.
Так і є. Ти погана собака.
Візьми ці слова назад.
Облиш, так не можна.
Небуло, ти чула?
Обізвав мене поганою собакою і не взяв слова назад.
Мені чхати, Космо.
- Пітер у нормі? - Я не знаю.
Що будеш робити?
Я? Він же твій брат.
То й що? Усе одно він мене не слухає.
Так, він хандрить, відколи загинула Ґамора.
Вона не загинула.
Просто не пам'ятає подій минулих років.
Мені ніхто нічого не каже.
Богомолице, може, торкнися до нього, ощаслив, так би мовити?
Я є Ґрут?
- Фу! - Гидота!
Не в тому сенсі. Доторкнутися її силами.
Не можна маніпулювати почуттями друзів.
А коли ти закохала мене в шкарпетку?
То було смішно.
Хтось із нас має добряче його помацати.
Проведемо жеребкування.
Про це мови не було, Дрексе.
- Що це було? - Що?
Якого біса?
Боже мій!
Він цілий?
Стій!
Де ти поділася, білко?
На землю!
Ні, стій! Не треба!
Припини, будь ласка! Ні! Прошу, стій!
Благаю!
Що це за маніяк?
Суперчмо з лазерною зброєю замість рук, я в душі не гребу.
Хто це в мене кинув?
Стули пельку.
Як діти.
Обери когось твого розміру.
Пітере!
Потрібні медпаки!
Небуло!
Відвали.
Ракето.
Болить.
Яка прикрість.
Ні!
Я тільки активував медпак!
Знімайте їх! Хутко!
Капець.
Його треба в медвідсік!
Медвідсік знищено. На кораблі є.
89Пі13
Трохи од сьогодні.
Зашийте його й переведіть до решти партії 89.
Усе добре.
Тепер ти тут, із нами.
О! У нас новенький.
Що ти за істота?
У тебе щось типу маски на писку.
Маска, очі, писок, ніс...
воно розмовлякає?
Усе гаразд, друже. Не бійся їх.
Болить.
Нічого.
Ти видужаєш.
Вимикач?
Пристрій самознищення, якщо хтось робитиме йому операцію
чи хоч прикладе медпак.
Але чому в Ракети є вимикач?
Видно, хтось вважає його своєю власністю
і послав золотого психа дістати його.
То він помре, якщо оперувати?
І якщо ні, теж.
Має бути обхід.
Схоже, є пароль, що може відключити вимикач.
Що ми знаємо про походження Ракети?
Він про це мовчить.
Технології розроблені компанією "ОргоКорп".
І скрізь є цей код...
89Пі13.
У нього є від сили дві доби.
Ти куди?
В "ОргоКорп" є архів.
Може, є дані, як обійти вимикач і врятувати Ракету.
Нам не дадуть ці дані.
Тому ми вдеремося.
І вб'ємо всіх, хто стане на шляху!
- Нікого не вбивати. - Кількох.
Нікого, кажу.
Вбити одного-єдиного лоха, якого не люблять.
Тепер мені стало сумно.
Креґліне, Космо, пильнуйте
за Ніденією, ми скоро. Пару днів.
- Так, капітане. - Так.
Візьми назад слова, що я погана.
Ні.
Я знаю, ти не вважаєш мене поганою.
Візьмеш слова назад?
Не візьму.
Я знайшла координати "ОргоКорп".
У мене є там знайомий. Допоможе нам зайти.
Зв'язуйся.
Врятуймо нашого друга.
Ні-ні-ні.
Добре мати друзів.
ЛАБОРАТОРІЯ АРЕТЕ АНТИЗЕМЛЯ
Бідолашне дитя.
Болить.
Він у тебе?
Ні, правителю.
Я вас попереджала, Вищий Еволюціонере.
Ці Вартові сильніші, ніж ви думаєте.
Чи, може, ви просто перебільшуєте свою цінність, ваша святосте.
Без сумніву, якийсь баг у моєму дизайні.
Я створив вас суто для естетичного експерименту.
Прекрасні, але тупі.
Але ваші его непомірні. Скажи "а".
А цей мав бути Ворлоком,
апогеєм розвитку народу.
Ви зарано витягли Адама з кокона,
мій повелителю.
Він ще дитина.
Ні, з ним щось не так навіть попри кокон.
Так, зі мною щось не так!
Мене вдарили мечем, здоровий ти пенісе!
Він не вміє інакше. Ми зробимо, що вам треба.
Ти роками знала про існування 89Пі13 і не сказала мені.
Не це мені треба!
Пробачте, повелителю.
Знайди 89Пі13 і поверни його мені,
інакше я знищу всю вашу цивілізацію. І матиму право, бо я ваш творець.
Ти зрозуміла?
Зрозуміла чи ні?
Так, правителю.
Па-па.
Як 89Пі13 прожив стільки років, Тіле?
Він завжди був розумним.
- Тому й потрібен мені зараз. - Авжеж.
- Його мозок. - Це єдина причина, правителю.
Але чи довірите ви Суверенам привезти його?
Вони - лише резерв. Думаю, я знаю, куди ті прямують.
ОРГОСКОП ШТАБ-КВАРТИРА "ОРГОКОРП"
Вона біологічного походження.
Її не будують, а вирощують з живої тканини.
Структура оточена трьома непроникними захисними щитами з плазми.
Вдертися туди буде важко, Зоряний лицарю.
Хай буде важко. Я професійний злодій, не забула?
Глушитиму сигнали по одному.
Вона зве мене Зоряним лицарем, коли зла.
Вона завжди зла,
на всіх.
Це тому, що я був п'яним.
Трясця, вона має рацію.
Якби я не пив,
може, Ракета... Вибачте.
Нічого. Він твій найкращий друг.
Другий найкращий.
Усі, хто мене оточують, вмирають. Мама, Йонду, Ґамора.
Ґамора не померла.
Для нас померла. Зарґорішків?
Дякую.
Перший щит є.
Три, два...
один.
- Пітере. - Що?
У тебе на Землі була сім'я,
і тобі не хотілося їх відвідати?
Ні, ти ж моя сестра. Інакшої сім'ї мені не треба.
До того ж зостався лише дід, ясно? Він був досить суворим.
Усе одно. Може, він...
Що?
Варварці викрали тебе в той же день, коли він втратив доньку.
Так, він засмутився.
Мама вмерла, він кричав мені в лице, випихав!
Може, хотів тебе захистити.
- Ти про що? - Що?
Я про померлих людей, а ти мені про це?
Другий щит є.
Три, два...
один.
Просто кажу,
ти навіть не знаєш, чи він у нормі.
Може, він ще живий.
Моєму діду зараз було б років 90 з гаком.
Може бути ще живий.
Люди на Землі вмирають у 50.
Вмирають у 50?
Та не знаю я. Щось таке.
Нащо взагалі народжуватися?
От власне!
Ти теж от-от помреш?
Мені не 50!
Річ у тім,
що я говорив узагалі не про це.
Третій щит є.
Три, два, один.
Не все крутиться довкола того, про що ти говориш.
І я просто кажу:
ти психуєш, бо багато дорогих тобі людей кинули тебе,
але ти й сам декого кинув.
Я теж хотіла зарґорішків!
Пізно. Закінчилися.
Чого ми не пройшли?
Ми пройшли. Це не щит.
От чорт.
Варварці.
Народ,
до вас на борт зайдуть Об'єднані Варварці.
Можете здатися, віддати все і вижити,
або можете здохнути.
Як собі схочете.
Дрексе, ні, Дрексе!
Народ, це я, Пітер Квіл. Я один із вас.
Стояти!
Ми записані!
Ми записані.
До кого?
- До Ґамори. - До Ґамори.
Що?
Ви рано.
Це ще що?
Форми "ОргоКорп".
Вдягніть, щоб ходити по "Орго",
не привертаючи уваги.
Цей колір мені не пасує.
Що ти сказав?
Дисонує з кольором очей.
Одягай!
Небуло, чому ти не сказала мені, що на зв'язку з Ґаморою?
Щоб ти не казився.
Як би я казився?
Ось так.
Пусти мене.
Не хочу сидіти там, не можу...
Ґаморо, ми вдячні за допомогу.
Я роблю це не з альтруїзму.
А за сто тисяч юнітів, обіцяних мені сестрою.
То ти тепер варварка?
Одягай форму.
Не думав, що ти з таких.
Хто ти такий, нагадай?
От біда.
"ОргоКорп" володіє найсучаснішою
кібергенетичною ІВ у галактиці,
тому їх стережуть, як зіницю ока, смертоносні Оргостражі.
Я знаю, що у вас нема дозволів на швартування,
тому доведеться заходити самотужки.
Усередині Ґамора поведе вас до архіву,
де ви, можливо, знайдете пароль,
щоб деактивувати вимикач
і врятувати вашого їжачка.
Але якщо втрапите в халепу,
ми вас виручити не зможемо.
Так.
Так, звичайно. Геніально.
У нього надзвичайний прогрес.
Правильно, Пі13.
Дуже добре.
Це і є новий світ.
Антиземля.
Де будуть проводити експерименти.
Синє.
Це небо.
Небо.
Ракета.
Так і є.
Що звучить?
Це музика.
Ми любимо?
Так.
Цьому запису понад 5 000 років.
У перекладі це значить:
"Будь не тим, хто ти є, а тим, ким маєш бути".
Це наша священна місія -
узяти какофонію звуків довкола нас
і перетворити їх на пісню.
Узяти неідеальний згусток
біологічної тканини, як оце тебе,
і перетворити його на щось...
ідеальне.
І ми вже здолали половину шляху, скажи?
Ходімо зі мною, Пі13.
Хочу тобі щось показати.
У нас є єдине завдання -
створити ідеальний біологічний вид
та ідеальне суспільство.
Ти, Пі13,
входиш у партію 89.
Але от у партії 90
я розробив процес, що дає мені керувати
будь-яким організмом, пройти мільйони років
програмованих еволюційних змін
за одну мить.
Але, як бачиш, є одне але.
З якоїсь причини
ці зразки також надміру виробляють
в організмі бета-мікросемінопротеїн кальмара,
що робить їх, як сказати...
Агресивними. Ми не любимо.
Жителі утопії не можуть вбивати одне одного, правда ж?
Не могають.
Не можуть.
Тіле.
Їх запрограмували бути мирними. Як тебе.
Але воно чомусь не приживається.
Гіптонічні фільтри.
Що?
Вони придушовують глікозильовані сілі.
А тоді буп-буп-буп, формовується осад напівцистину,
і тоді вони роблять...
Як казали?
Бета-мікросемінопротеїн кальмара.
Ага, цейво.
А тоді лихі черепрахи.
Он. То декомпресійна камера.
Цільтеся.
Уперед.
Активуйте гравітачоботи й рукавиці.
Небуло, починай.
То ти справді нічого не пам'ятаєш?
Типу чого?
Часу з нами.
Ні.
Ми були...
Ми ніким не були одне одному.
Ми з тобою...
То була якась версія мене з альтернативного майбутнього.
Але не я.
Ми кохали одне одного.
Навряд чи.
Знаю, ти не пам'ятаєш.
Ти була для мене всім.
І я сумую за тобою,
страшенно.
Може...
Може, якщо ти відкриєшся цій думці...
буде шанс...
Не думаю, Квінне.
Квіле.
Я так не думаю.
Я хочу сказати...
Пітере, це відкритий канал, в курсі?
Що?
Ми чуємо всі ваші розмови.
Боляче чути.
Тільки зараз кажете?
Сподівалися, сам припиниш.
Я ввімкнув приватний!
Якою кнопкою?
Синьою, як костюм!
О ні!
Синій - відкрито для всіх.
- Мав тиснути оранжеву. - Що?
Чорна - на оранжевий,
жовта - на зелений, зелена - на червоний, а червона - на жовтий.
Ні. Жовта - на жовтий,
зелена на червоний і навпаки.
- Сумніваюся. - Спробуй.
Привіт!
Твоя правда.
Звідки мені в біса все це знати?
І так усе ясно.
Може, рятуватимемо друга нарешті?
Готуй глушник для щита.
Народ?
І ти ще говориш про круту поїздку? Хребет прискоренням розмаже.
Там серцевина з нового ф'юзаліксу. Знаєш?
Аякже.
Правда? Бо я це вигадав.
Мені почулось інше.
Майстре Карджо.
- Не почулось. - Почулось.
Майстре Карджо, схоже, фізичний прорив
десь у білому крилі.
- Може, глюк? - Можливо.
Отримую доступ до ока.
Гляну, чи щось є.
У декомпресійній камері якась аномалія.
- Краще гляньте. - Ідемо.
Швидше.
А ці куди подіти?
Сюди! Сховайте в цю шафку, вдягнемо на виході.
Хутко!
Що це в біса було, народ?
Ви знущаєтеся?
Що?
У супутник щойно влучив нейтрокварк.
Пропалює діру в стіні. Ви, генії,
відчиняєте двері з ноги, без належних запобіжних процедур?
Яких процедур, бро?
Може, тобі ще й посібник зачитати, бро?
Ти міг убити всіх у цьому крилі!
Точняк! От ідіоти!
Я теж лютую!
О ні.
Ви що, не бачите
ці автентичні форми механіків, які ми носимо на тілі?
Які личать комусь більше, ніж іншим?
Вибачте мого друга.
Це небіж боса. Він трохи...
Ага. У мене теж такий є.
Бо цього? Цього я люблю.
Пишаюся ним.
Ти молодець. Пишаюся.
Але оцей - я просто...
- Я від його дій на стінку лізу. - Ясно.
- Ти щось інше казав. - Помовч.
Я його приб'ю колись.
Посадять за вбивство. Точно тобі кажу.
Як ви так швидко прибули?
Якщо чесно, ми випадково,
проходили, а воно горить, добре, що ми тут.
Це точно, пощастило.
Так, хлопці, на вихід.
Тут, схоже, все чисто.
Наші скафандри!
Ти кинула їх у бак із забрудненими лахами.
Їх викидає в космос із закриттям дверей.
Ця інформація допомогла б три хвилини тому.
Богомолице, чому ти не думаєш?
Ми знову вдавано лютуємо?
Богомолице, стерво!
Народ, зосередьтеся на дві секунди.
Знайдемо інший вихід.
Зараз треба врятувати Ракеті життя.
Небула, Квінн і я підемо в архів, знайдемо пароль.
Комаха з Йолопом, до вантажного відсіку,
щоб Дерево на кораблі витягло нас звідси.
Даруйте.
Нічого.
Ідіть.
Я не винна, що чогось не знаю,
якщо ніхто мені не каже.
Я не хотіла сюди їхати.
Прошу показати ваші...
Ви безнадійно закохані...
у нього.
О ні.
Привіт.
Як життя сьогодні?
Нормально.
Як, кажеш, тебе звати?
Дрекс Руйнівник.
Яке прекрасне ім'я.
Я відчиню вам двері.
- Я буду тут, коли повернешся. - Добре.
Кожного, бляха, разу.
А я Шмарклерил.
Вітаємо в штабі "ОргоКорп".
Понад 300 років
"ОргоКорп" виробляє кібернетичні імплантати
і генетичні вдосконалення у цілому всесвіті,
під пильним наглядом Вищого Еволюціонера.
Сьогоднішня тривога, та пара ж відповідає опису?
Увага всім Оргостражам...
Та дівчина має доступ до архіву.
Якщо пароль тут, вона може дістати його нам.
Добре. Цю я зачарую без проблем.
Як?
Чистою харизмою Зоряного лицаря.
Радий за тебе, бо ти знову побачиш це вперше.
Привіт, Юро.
Я Ура.
- Уро. - Вітаю.
Мене звати Патрік Свейзі.
Я вже давно тебе помітив,
і те, як ти усміхаєшся собі,
коли думаєш, що ніхто не бачить, -
це щодня покращує мій настрій.
Потрібна твоя рука. Обирай,
приєднана до тіла чи ні.
- Що ти робиш? - Вона б не запала.
Ще й як запала б!
- Ти здався мені вишкваркою. - Та ну.
- Потрібен файл. - Який?
89Пі13. Щось говорить?
- Ні. - Тоді ти не принесеш нам
- користі. - Чекай!
Схоже на код виду.
Показуй!
Усі дослідження ведуться з альтруїстичною метою Вищого Еволюціонера:
створити утопічне суспільство.
То, певно, вантажний відсік.
Що це все таке?
Види, патентовані за роки використання наших технологій.
Кожен створений "ОргоКорп" вид має власний файл.
Вибач, що так вийшло.
Слухай, зазвичай ми не такі.
Досить підпускати цих шпильок!
Стара ти ніколи б так не вчинила. Була шляхетніша.
- Покликання. - Ага.
Кинула Таноса, зібрала Вартових.
От тільки я Вартових не збирала.
І майже не кинула Таноса.
Та, кого ти кохав, -
то була не я.
Більше схоже на неї.
- Неї? - Що?
- Дурня! Навіть не... - Мене не вплутуй.
- Припини! - Що?
Не дивися очима цуценяти, якому треба подушку,
- щоб лягти. - Я мовчу!
Треба ж, які чорні в тебе очі.
Мені їх батько вишкрябав і замінив,
одна з його тортур.
Він обрав гарну пару на заміну.
Ось.
Це файл 89Пі13.
Увага!
Добре.
Що?
О ні.
Іди!
Швидше!
Стояти!
Дрексе, треба тікати.
Або битися.
- Тікати. - Битися.
- Тікати! - Битися!
Узяти їх!
Що нам робити?
- Маю план. - Який?
Усі йдіть зі мною...
Усім опустити зброю,
бо я виб'ю їй мізки!
Це і є твій план?
- Ти кошеня. - Няв.
Тобі хочеться танцювати.
Дика лють.
Опустіть зброю!
Убиймо схожого на моркву, щоб знали: це не жарти.
Боже! Колишня Ґамора просто лиха!
Завжди така була, але поганкою виставляли мене.
Ми нікого не вбиватимемо!
Назад!
Ґруте, давай сюди "Боуї".
Негайно.
Ти пробач, що так, Уро.
Я тебе благаю.
Ми тут, щоб урятувати життя нашому другу, от і все.
Ми заплатили їй, щоб допомогла зайти й вийти.
Могла б допомогти так,
щоб ніхто не знав.
Та де, вона така: "Дайте мені стріляти.
- Погрожувати". - Помовч!
Ти, мабуть, питаєш себе, чому я вірю їй.
Слушне запитання.
А відповідь - колись ми кохали одне одного.
Так. Була моєю дівчиною,
але не пам'ятає, бо то була не вона.
Тато скинув її зі скелі, вона вмерла,
тоді я психанув і мало не розніс пів всесвіту.
Тоді вона повернулася з минулого. І от вона тут.
Інші померлі мертві, та не вона.
Чому? Через чарівну скелю? Хтозна.
Я не бісів фахівець із Каменів вічності.
Просто тупий землянин, який зустрів дівчину, закохався,
дівчина померла,
а тоді повернулася ще тим стервом.
Ти не згадав деяку важливу інформацію,
але в цілому так.
У центр керування!
Добре!
Усі на підлогу, бо виб'ємо вам мізки!
Гей, ми не хочемо...
Ні! Боже мій! Господи! Ні!
Та що ж це! Може, годі таке робити?
Є!
Гей!
Тікай.
Дрексе!
На землю, і руки так, щоб я бачив.
Уро?
Прошу, послухай мене.
Нам треба вибратися звідси з оцим,
щоб врятувати друга.
Якщо даси доступ до системи охоронців...
Вони хороші люди, як і ти.
Я це точно знаю.
І якби я міг поговорити з ними...
Це гвинтики корпорації, йолопе. Не послухають.
Послухають, якщо казати від душі.
Уро.
Будь ласка.
Гей!
Виходьте, хутко!
Зараза!
Ти в системі.
Кажи свою правду.
Ага, не такий я і йолоп.
Мав лише зайти в систему.
Ворушися.
Я ж казав, вона запала на мене.
Я є Ґрут?
Так, виглядало круто.
Є небо?
Ні.
То не небо, то стеля.
Але повелитель створює для нас усіх новий світ,
і коли ми потрапимо туди,
там буде небо,
прекрасне й вічне.
Ого.
- Ага. - Еге.
Я тут подумав.
Про що?
Та ні про що конкретне.
Але оскільки ви, народ, мої найближчі друзі,
а також мої єдині друзі,
може, вам цікаво буде дізнатися, що я тут подумав.
Молодець.
Я теж думала,
про щось конкретніше.
Коли повелитель перевезе нас у новий світ,
нам знадобляться нові імена.
Самі подумайте.
89К'ю12 -
ніяке не ім'я.
Тому я хочу, щоб мене звали...
Лайла.
Яке гарне ім'я, Лайло.
Дякую.
Думаю, мене зватимуть Зубик,
бо хоч ми всі їх маємо,
мої точно найпомітніші.
- Зубик. - Зубик.
- Лайла. - Зубик.
А я звати Підлога, бо моя лежати на підлога.
Ти лежиш на підлозі, тому тебе звати Підлога?
Так!
- Підлога. - Підлога.
А ти, друже?
Колись я робитиму круті летючі машини,
і ми з друзями будемо літати разом
у вічне і прекрасне небо.
Лайла, Зубик,
Підлога і я...
Ракета.
Як же добре мати друзів.
Так.
Починай різати тут.
Спокійно.
- Тримай його. - Не можу!
Він весь час смикається.
Чому він ніколи нам про це не казав?
Це гірше, ніж те, що робив зі мною Танос.
А пароль? Він там є?
Нема. Але сьогодні видалили файл.
Завантажили й видалили, мав мільйон символів.
Біометрія каже, це був цей чоловік. Архіваріус B2H6.
Я бачив його біля архіву.
Один з архіваріусів Вищого Еволюціонера.
Вищого Еволюціонера?
Засновника "ОргоКорп"?
"ОргоКорп" фінансує його експерименти,
бо ті поза законами галактики.
Він створив цілі суспільства.
Зероніанців, звірян,
- Суверенів. - Суверенів?
У закутках всесвіту він - бог.
Я є Ґрут.
Так.
Що так? Що він є Ґрут?
Каже, може, цей тип завантажив пароль у комп'ютер на голові.
Тут може зберігатися пароль.
Знайдемо його - Ракета житиме.
Координати Вищого Еволюціонера.
Забивай у навігатор.
Хвилинку.
Ти знущаєшся?
Йому потрібен розрізаний єнот у медвідсіку,
і ти віддаси його просто в руки?
Це майже точно пастка.
Пастка - не пастка, якщо знати, що то пастка. Це бій.
Бій - це пастка, якщо битися
проти чувака, в тисячу разів могутнішого за тебе.
Знаєш, хто такий Вищий Еволюціонер?
Так, якийсь вилупок, що розтинав мого найкращого друга.
- Другого найкращого. - Він
не той, з ким варто зв'язуватися.
Ми зв'яжемося, а там побачимо.
Знаєте що? Мені до сраки!
Висадіть у Варварців,
а самі робіть що хочете.
На це нема часу.
Я не питаю. Везіть мене до моїх, хутко!
"Твоїх"? Варварці не твої.
Я, бляха, варварець. А ти ні.
Слухай, знаю, ти завжди шукала сім'ю. Так?
Але моя Ґамора, яку я кохав,
знайшла її не в злочинців,
а з нами.
Людьми, яким ти небайдужа.
Я знаю, ти й досі така.
Десь у глибині душі...
Чого ти так у собі боїшся, що я маю бути чимось для тебе?
Насрати мені на твою Ґамору.
Життя зробило мене такою!
Я маю кілька вдосконалень від єнота в медвідсіку,
ми не ризикуватимемо його життям для твого комфорту.
Я твоя родичка.
Він теж.
Пішли ви.
Пішли ви всі.
Знайшов його біля першого щита,
він крав вантажні кораблі.
Щиро вдячна, пане.
А я вдячний за ваш щедрий внесок у пенсійний фонд Оргохоронців.
Ваша помічниця,
зехоберійка на ім'я Ґамора, де вона зараз?
Я нічого не скажу.
Це ми ще побачимо, чи не так?
Адаме.
Так, мамо?
Покажи, що ми не жартуємо.
Я сказала, покажи, що це не жарти, а не розпороши його!
Та йому вже не до жартів.
Тепер він нічого не скаже!
То допитай друга.
Друга? По-твоєму, це друг?
Це тваринка!
Вона засмутилася.
Не люблю, коли так.
Ваш друг - дебіл.
У мене теж такий є. Я розумію.
Форпост?
Це Ґамора, як чуєте?
Фіц-Ґібонок.
Відповідай.
Форпост, відповідайте.
Так, Ґаморо.
Мої вітання.
Я можу допомогти?
Треба, щоб ви мене забрали.
Я завантажу посилання з локацією мого корабля.
Це ми можемо.
Скажи йому точно те саме, що я сказала тобі.
Може, сама скажи?
Мене ніхто й ніколи не слухає.
Квіле,
життя - це ставок,
а ти провів усе життя, стрибаючи від жінки до жінки,
наче вони латаття у цьому ставку.
Може, зараз тобі, Квіле, варто
навчитися плавати.
Власне, логічно.
Ясна річ.
Ні, я про це порівняння.
Я й не знав, що ти здатен на таке мислення.
Я знаю купу порівнянь.
Порівняння, метафори тощо.
Наприклад.
Голова Ґамори схожа на латаття, бо вона зелена.
Порівняння.
А ще тупо виглядає
- і гнеться. - Гнеться?
Бо її шкіра зроблена з листя.
Метафора.
Хіба?
Учора я викакав кавелдик у формі рибки.
Навіть моя дупа вміє в порівняння.
Що таке?
У нього рідина в легенях.
Пі13?
Пі13.
Повелителю.
Пі13!
- Можна запропонувати... - Де він? Я його бачив.
Певно...
Повелитель проводив маніпуляції, коли в нас стався прорив у партії 92.
Може, продовжимо завтра?
"Продовжимо завтра"? Ні!
Пі13!
Ось ти де.
Привіт.
Звідки ти знав
про мікросемінопротеїни, Пі13?
Що там сталося?
Чому?
Звідки ти знав, Пі13?
У вас було замало фільтрації...
У гіпотоніку, так, знаємо, це ми виправили.
Але звідки ти знав?
Це я тебе створив!
Звідки ти знав?
Бо це спрацювало.
Спрацювало.
Їхньої люті не стало.
У нас є мирні створіння, які й були потрібні,
щоб заселити ними новий світ.
Ми летимо в новий світ?
Ми?
Поглянь на себе.
Тебе ж ніби
діти збирали, своїми невмілими руцями.
Хіба тобі місце серед ідеальних біологічних видів?
Ти просто набір помилок, на яких ми можемо вчитися,
щоб удосконалити справді важливих істот.
Партію 89 ніколи не розробляли для нового світу, Пі13.
Ти зміг розібратися
у складній роботі систем цитоплазматичної фільтрації,
але не збагнув цього факту?
Але той мозок.
Його я б хотів вивчати далі.
Готуйте його до операції й видалення вранці.
А решта партії 89, повелителю?
Спаліть їх.
Він помирає. Нам потрібен пароль.
Часу обмаль.
Ми прибули.
АНТИЗЕМЛЯ
Виглядає точно як...
удома.
Це ніби копія Землі.
Маячня якась.
Атмосфера придатна до життя. Гравітація Ксандару мінус один.
Вітаємо.
Ми прийшли з миром.
Слухайте, він лише кинув їй м'ячик.
Агов!
Припиніть! Не треба...
Агов, ви що!
Ґруте, повний Кайдзю!
- Тільки не повний Кайдзю! - Я є...
- Ґрут! - Назад.
Тільки не Кайдзю!
Ґруте, спокійно!
Не треба боятися.
Зменшуйся, Ґруте!
Народ, усе добре.
Слухайте. Вітаю.
Ми вас не скривдимо.
Добре.
Бачите? Ось.
Для коліна.
Нам треба лише врятувати друга.
Бруд. Йому тут не місце.
Я навчу його, як учать Суверенів.
Від цього я відучу.
Те, що він тут, - взагалі богохульство.
Убий його. Негайно.
Я Ворлок, мамо, тому годі мною попихати.
Ґамора вже тут.
Тобто й білка теж.
Щоб урятуватися, треба відразу
принести її Вищому Еволюціонеру.
Так, сядьмо.
Сідайте. Добре.
Я є Ґрут.
Це не грубо. Він для цього і є.
Дрексе, сядь рівно!
Ідіоте.
Дякуємо.
Наш друг
помирає.
Ми любимо нашого друга.
Але він помирає.
Це не помирає, це вже помер.
Ще подумають, що він помер.
Подумають, ми прагнемо помсти.
Дрексе, сядь уже.
Він тут для цього!
Дрексе, ні.
Він щоб люди сиділи поруч,
рядком. Зніми чоботи з подушок.
Він мусить бути багатофункціональним!
Вибачте. Мій друг
тупий.
Ти так само смерть показуєш.
Чого ти все критикуєш?
Тоді чого він видовжений?
То був геть інший звук.
Ні. Помирає. Тупий. Бачиш? Одне й те саме.
Ну все, народ!
Можна я продовжу, щоб урятувати друга?
Дрексе, я тебе бачу!
Я розумію, що все це зараз здається вам маячнею.
Ми просимо допомогти нам
знайти одного чоловіка.
Я намалюю.
Намалюю чоловіка, якого ми шукаємо.
Ось так.
Бачите оте в неї на голові?
- У нього теж таке є. - Яка смакота.
Ось так.
Ви бачили цього чоловіка?
Дуже схоже.
Віддаси потім мені? Повішу в себе.
Так. Дякую.
Його звати Мотіо?
Багато мотіо. Там?
Біля піраміди.
То ваша машина припаркована?
Дрексе, лишайся тут з Ракетою.
Пильнуй. Їм потрібен він.
- Я з вами. - Ні.
Богомолице, стеж за Дрексом.
Ґруте, ти знаєш, що з цим робити.
- Ручку вниз. - Що?
- Униз ручку. - Я й тягну вниз.
На кнопку.
- То, певно, замкова щілина. - Що?
Під ручкою є кнопка, натискай на неї.
Добре. Що тепер?
Відчини дверцята, трясця.
Ох і тупий дизайн,
а твої інструкції були вкрай незрозумілі.
Дістаньмо пароль і врятуймо друга.
Мені було вісім, ясно?
Чого я маю водити авто краще за вас?
Щось мало охочих.
- Повести? - Ні.
- Я поведу. - Не треба.
Я сам.
Ти, певно, дуже вірний улюбленець,
якщо вони йдуть заради тебе на таке.
Оце і є те ідеальне суспільство?
Повелителю.
Ця бігає вже дві години,
але й досі не спітніла.
- Неймовірно. - Виживають
на 30 калоріях на добу,
годині сну на тиждень, завжди щасливі,
а ще можуть полагодити карбенетрікс
швидше, ніж за дві хвилини.
Але чи буде вона готова до нової колонії?
Повелителю, вони тут.
Починається.
Ми до...
Вищий Еволюціонер чекає вас.
Отже, це пастка.
Буде бій.
- Вона залишиться тут. - Чому?
Зі зброєю не можна,
а в тебе рука-пістолет.
- Цей чистий. - Ходімо.
Слухай.
Усе буде добре.
Ворушися!
З тобою все добре, Ракето?
Я Ракета гратися зараз?
Не зараз, Підлого.
Що це ти робиш?
Нас не випустять на волю.
Випустять, Ракето.
Ми от-от вирушимо в новий світ.
Ні, не може бути.
Може.
Вранці вони хочуть убити нас усіх.
Що?
Але я все виправлю.
Що то таке?
Це ключ.
З ним я випущу нас усіх на волю.
Не знаю, чи варто, Ракето.
Я Ракета тікати!
Ура-час назавжди!
Отам у кінці коридору є кораблі.
Я знаю. І якщо дійдемо до одного,
я зумію пілотувати.
І тоді всі ми полетимо звідси разом, учотирьох,
як завжди планували, так?
Згодні?
Ура! Ракета! Небо, небо!
- Тобі вдалося! - Так!
Ти зміг!
У тебе вийшло, так!
Ти зміг!
Дякую.
Як же добре мати...
Так, я припускав, що ти щось таке утнеш.
Назад у клітку, Пі13.
Небо.
Ракета, Зубик, Підлога йти тепер.
- К'ю12 і Пі13 втекли з загонів. - Ракета, Зубик, Підлога...
- К'ю12 нейтралізовано... - Ракета, Зубик...
- ...але Пі13 на волі,
- допомагайте. - Ракета, Зубик, Підлога йти тепер.
Ракета, Зубик, Підлога йти тепер.
Але щоб на його мозку не було синців.
Ну все, Пі13!
Ти переміг у конкурсі плачу. Тепер назад у клітку.
Ракета, Зубик, Підлога йти тепер.
- Ракето, пусти! - Ракета...
- Ракето, прошу! - Ракета, Зубик, Підлога...
Ракето!
Сюди. Швидше.
- Он він! - Ловіть!
- Ану повернися! - Ловіть!
Що ти робиш?
Погане передчуття.
Пітер сказати тобі бути тут.
Так, сам винен.
Уже мав би знати: я ніколи не виконую нічиїх наказів.
Ми маємо захищати Ракету.
Ага, правильно.
Стрибай, поїдемо до корабля.
Так близько, туди?
Так.
Дрексе! Чуєш? Не будь придурком!
Ти!
Чуєш? Так, ти!
Отже, пароль у тій штуці на голові.
Агресію я б не радив.
Знайшовся час на мене?
Твій друг колись скористався мною.
Я урок засвоїв.
Мій розум дозволив мені трохи вдосконалити
самого себе,
і тепер мене слухається сама гравітація.
Боєсвиняра.
Можна.
Антиземля здається тобі знайомою.
Антиземля?
Колись давно я був на твоїй планеті.
Земля давно не моя планета.
Твій народ мав
чудову душу.
Мистецтво, музика й література були серед найкращих у всесвіті.
Земля була б казковим місцем, якби не невігластво й ксенофобія.
- Ясно. - Тож я створив Антиземлю.
Мені чхати.
Усе хороше, нічого поганого.
Нащо мені чергова промова якогось психа-імпотента,
якого не любила мати,
з поясненням, чому він має підкорити всесвіт?
Я не прагну підкорити всесвіт.
Я його вдосконалюю.
Якого...
Ти!
Ану кинув єнота.
- Мені потрібен пароль. - То принеси мені 89Пі13.
Я є Ґрут.
Він каже: "Поцілуй мене в..."
Чого ти так бісишся?
Бо знаю, що ти з ним зробив.
Усе, що я робив, було для покращення всесвіту.
Чув, ти, Ейнштейне?
У кращих всесвітах нема восьминогів, що продають мет
чувакам з головами тарганів.
Нема.
І тому,
як я робив уже багато разів,
доведеться знищити все дотла
і почати з нуля.
Що?
Я дістала 89Пі13
і повертаюся.
Об'єкт у нас.
Боже мій.
Я є Ґрут?
Убий їх усіх.
Сидіти.
Я сказав, сидіти.
Що, треба було кинути тебе там, щоб мати вбила?
Сидіти.
Якого дідька?
- У нас з тобою один бос. - Так,
але хвалити мають мене,
щоб урятувати мою цивілізацію.
Тож будь чемною моторошною істотою
і відвали.
Ні.
Мамо.
Мамо!
Богомолице, Дрексе, прийом.
Богомолице? Дрексе?
Привіт.
Давайте корабель сюди, зараз же!
Не вийде, бо ми не на кораблі.
То де вас у біса...
Небуло, прийом.
Ґаморо! Злітай негайно! Евакуюй себе й Ракету з планети.
Що це за корабель такий?
Аж смішно, чесне слово.
Наскільки ж ти тупий?
Це ж явно була пастка.
Це не пастка. А бій.
Тепер убий їх усіх.
Що в тебе в руці?
Граната!
Я є Ґрут!
Ні! Не треба!
Прошу! Ні-ні-ні! Благаю! Змилуйтеся наді мною!
Змилуйтеся, будь ласка.
Дякую. Дяк...
Рано дякуєш.
Ні-ні-ні...
Оригінальний план втечі - стрімголов стрибати на планету, що вибухає.
Ти вб'єш нас обох!
Не обох.
Нащо ми це робимо?
Усередині Квіл і Ґрут. Треба їх витягти.
Ґруте.
Хто там у кабіні? Активуй гальмо.
Штурвал заклинило.
То тягни сильніше!
Тікаймо. Ну.
Важко дихати.
Ми виходимо в космос.
Та йдіть ви.
Що за монстр вбиває цілу цивілізацію?
Де Богомолиця й Дрекс?
Не знаю!
- Давай. - На.
Добре, що я зміг
- вибити... - Ракета й Ґамора, певно, мертві
через тебе!
- Я не знав. - О, ти не знав?
Коли тобі набридне відмовка,
що ти здоровий тупий клоун і нічого не робиш,
доки решта мусить пахати за тебе!
Не пхай його!
Не маєш права.
А ти! Така ж самісінька.
Єдине, що можна тобі довірити, -
коли хтось виявляє слабкість, ти його підтримуєш.
Добре, мені до сраки.
Знаю, ти вишукуєш вади у всіх, щоб здаватися собі кращою,
- тож шукай і в мене. - Іди до біса, Бого!
Але пхати його ти не мала права!
Він не винен у тому, що дурний.
Він тягар.
Він нас смішить, він любить нас. Як таке може бути тягарем?
Тобі тільки й подавай розум і компетентність.
Мені щось не дуже цей захист.
У ньому живе смуток,
але він єдиний із вас, хто не ненавидить себе.
Тому байдуже, що він дурний.
Думаєш, я дурний?
Так.
Забудь.
Добре, що я вибив двері своєю неймовірною силою.
Квіле?
Квіле? Квіле, чуєш мене?
Цієї мови в моєму перекладачі немає.
Гаразд. Починаймо.
Так. Добре, Ракето.
Давай.
Лайло?
Друже.
Так, добре.
До роботи.
Щось не так.
Ні, все добре. У нас вийде. Уже виходить.
Має бути швидше.
Пробач. Ти пробач мені.
Ракето.
Я підвів тебе.
Через мене тебе вбили. Усіх убили через мене.
Ми правильно казали.
Небо прекрасне і вічне.
І я літаю з нашими друзями.
Можна з вами?
Так.
Ні-ні-ні!
Ні!
Ну ж бо.
- Давай! - Квіле.
Ні!
- Квіле. - Ні!
- Квіле. - Я його не втрачу.
Його не стало.
Я його не відпускаю!
Ну ж бо.
Але не зараз.
У тебе ще є мета в житті.
Яка мета?
Нас створили марно.
Дурні експерименти, яким місце на смітнику.
Є руки, які створили нас,
а ще є руки, що керують тими руками.
Мій коханий єноте.
Ця історія завжди була про тебе, просто ти цього не знав.
Я не єнот.
Пароль підійшов!
Квіле?
А де Небула?
Вона...
Бо її код он світиться за тобою.
Що? Небуло?
- Де ви? - Слава богу!
Ми тут, витягнемо тебе.
- Звідки? - З корабля Еволюціонера.
Ні, я вже не там.
- Що? - Стій, а ти де?
На кораблі!
- На кораблі? - Я не брешу.
Чого ти на кораблі?
Тебе рятую, ясна річ.
Ні, я сказав вертатися.
Ти мала б уже знати: я завжди кмітливо виплутуюся з халепи.
Передавай привіт.
- Серйозно? - Скажи, ми його врятуємо.
Слухай уважно або грайся з дітьми.
Роби щось одне.
"Грайся з дітьми"?
Як ви вибралися?
Не має значення.
Я є Ґрут.
Стрибнути з 300 метрів без парашута -
кмітливий спосіб
вибратися з халепи?
Ви просто вигадуєте, що він каже?
Важливо те,
що ми всі цілі.
Ракето?
Так, він тут.
І він у нормі.
Ракето, ми дуже тебе любимо і раді, що ти живий.
От ви ідіоти, я не можу.
Це він точно каже.
Назад у клітки!
Небуло?
Небуло, прийом!
Бачу, ти любиш лицарські турніри, так?
Іди до біса,
ти, хворий виродку.
Ти вбив стільки людей.
І вб'ю твоїх друзів.
Я надсилаю координати.
Вони помруть, якщо не принесеш мені те,
що моє по праву!
Пішов ти, Робокоп сраний, зі своєю натягнутою пикою,
Скелетор недороблений,
кінчений ти...
Вимкнув зв'язок.
Думаєш?
1966 рік.
Совєти посадили мене в ракету,
добре знаючи, що я не повернуся і здохну
в охопленому вогнем брухті.
Але одне, чого не робили навіть мудаки-совєти -
не називали мене поганою собакою.
Та боже! Може, вже попустишся?
Креґліне, прошу, візьми ці слова назад. Вона нас доконає.
Не можу я взяти їх назад, якщо вона справді
погана собака.
- Креґліне! - А болить, як уперше.
Креґліне.
Здоров, Піте.
Треба врятувати Небулу, Богомолицю й Дрекса. Допоможи нам.
Я?
Це ти його втратив, лошаро.
Він був у Пекельників, повелителю, але...
Але, але, але!
Але!
Це смердюче слово.
Просто кажу, може, доцільніше було б
летіти прямо в нову колонію без непотрібних конфліктів.
Ці можуть полагодити карбенетрікс за дві хвилини,
але що це, Вім?
Зубріння.
Зубріння!
За сотні років наших створінь
лише один розумів справжні винаходи.
Один.
Огидний у всіх інших аспектах, але 89Пі13 мав цю рису.
Так, повелителю.
Населення, нездатне придумати те, що не було придумано до них,
помре в зародку.
Нам потрібен мозок 89Пі13,
щоб перенести ту рису в ці створіння,
перш ніж рушати в нову колонію.
Ніщо інше не має значення.
А ці як тут опинилися?
Пітер підлетить до вантажного відсіку.
Він не знає про дітей.
Ти!
Скажи всім іншим дітям на борту
не підходити до стін праворуч.
Знають три слова,
і два з них - "джуб".
Ні! Слухай мене!
Ти маєш сказати іншим дітям,
усьому цьому дитсадку, сказати їм
триматися подалі від довбаних...
Що ти в біса робиш?
Пояснюю, кобила ти драна!
Ти їх лякаєш.
Привіт, дурбелики.
У мене була така донечка.
Знаєте, що вона любила?
Коли я показував, як роблять мавпи.
Хіба це мавпа?
А я знаю?
Так.
Ага.
Скажуть іншим не підходити до правої стіни.
Чого ж ти не сказав, що знаєш їхню мову?
А чого ж ви не спитали?
Усе це може бути до одного місця, Квіле. Він надто сильний.
Тоді здохнемо, та не здамося.
І чого ми цим доб'ємося?
Або віддамо йому єнота?
Наша фішка - здохнути, та не здатися.
Я є Ґрут.
Та знаю я, хто ти!
Можеш почекати у вантажній зоні.
Я не кину сестру з тим кізяком козлячим.
Це твоє?
Випало в тебе з сумки.
Що ж, до роботи.
Чекайте.
Читаю старі листи Твоя усмішка...
Їхнє нахабство майже повагу викликає.
Повелителю.
Здоров був, срана паскудо.
- Назад! - Слухаюся.
Давай, Стімі.
Перша гармата.
Друга гармата.
Третя гармата.
Четверта гармата.
Різко вправо.
І вогонь!
Вантажний відсік пробито.
В одного з них об'єкт 89Пі13.
Випускайте Пекельників. Усіх.
Пекельники створені для захисту нової колонії...
Виконуйте, сказано!
Дістати мені 89Пі13
і вбити всіх у довбешці того дохлого бога.
Вантажний відсік відкрито,
але снаряд був лише один.
Ракето, Ґруте, вперед! Шуруйте у вантажний відсік.
Якого милого?
Та що ж це!
Креґліне, у нас проникнення.
Відкрити яму.
Це знищить нашу переговорну позицію!
Абіліски!
Боже милий!
Сюди!
Ще крок - і цій дивній штуці каюк!
Не гарячкуй.
Що ти запрограмував?
Код самознищення.
Ти що робиш?
Нічого.
Богомолице, припини!
Вони їдять батарейки,
а не людей.
Може, вони просто бояться того, що ми з ними зробимо.
Ми вас не скривдимо.
Усе буде добре.
Запускай її серцем.
Собака!
Ага.
Вона хороша собака.
Я знала! Ти вважаєш мене хорошою собакою.
Ну добре, злізь із мене, дурне!
Повелителю, треба відступати. Корабель падає.
У багажі загарбники.
Ідіть! Гляньте, може, один із них 89Пі13.
У вас нездорова одержимість єнотом.
Припиніть, ради бога!
Нема ніякого бога!
Тому ним став я!
Контролере, я беру на себе командування кораблем "Арете".
Від'єднати всі пошкоджені сектори корабля
і відступити.
Увага,
весь особовий склад.
На корабель висадилися загарбники.
Прямуйте до відсіку по правому борту.
Принесіть мені 89Пі13
і вбийте решту.
Заходимо, беремо Богомолицю,
Небулу і Дрекса.
Заходимо, беремо їх, виходимо.
Круто виглядало?
Гаразд, новий план. Валимо звідси під три чорти, зараз же.
На кораблі тисячі істот.
Багато з них - діти.
Ми хороші "джуб джуб".
Це означає "друзі".
Якщо хочемо жити, треба тікати зараз.
Уся ця байда от-от звалиться додолу.
Якщо не допоможемо, усі вони помруть.
Більше я тікати не буду.
В обшивці велика діра.
Якщо під'єднати до Ніденії, можна вивести їх у безпеку.
Ми з Небс пілотуватимемо корабель. А ви рятуйте всіх розумних істот.
Привіт, дурбецало.
Ходімо!
За мною, пішли! Хутко!
Нумо!
Біжіть, ну!
Я є Ґрут!
Пройдіть сюди, щоб...
Дякую.
Та нема за що. Я закричала, бо
там щось страшне за вами.
А ви дуже круто виглядаєте.
Убийте, як хочете, але тоді щасти у втечі.
- Стій! - Хай іде,
це наш єдиний шанс.
Тут багато місця.
Взнаю, чи можна перетворити це на проникний щит.
Я на цій байді не полечу,
бо всім приладам тут гаплик.
Полечу я.
Допоможи іншим. Стій, дай рацію.
Креґліне, я поведу корабель з цього боку.
Крагула
знову працює разом!
Давайте, ну!
Ідіть!
Не спиняйтеся!
Стійте!
Зупиніться!
То що, діти?
Так, Космо, з'єднуй!
Герметично, щоб діти пройшли на той бік.
З'єдную, капітане.
Тепер ідіть!
- По одному! - Молодець.
- Так. - Сюди. Давай.
Програмую курс і спускаюся.
Сюди. Так.
Чому?
Чому ти це робиш? Я хотів тебе вбити.
Я є Ґрут.
Він каже:
"Всі заслуговують на другий шанс".
Ти така сильна.
Чому так повільно? Ворушіться!
А де Ракета?
ЗООЦЕНТР "ЛУМБУС" ПОХОДЖЕННЯ: ПІВНІЧНА АМЕРИКА
ЄНОТ
Ти!
Думав, що зможеш утекти від мене!
Ні!
Думаєш, ти сам по собі чогось вартий, без мене?
Ні!
Ти потвора!
Лише сходинка на моєму шляху,
ти, аномальне мале чудовисько!
Як ти смієш думати, що ти щось більше,
89Пі13?
Я Ракета.
Єнот Ракета.
З нього рило злізло.
Це маска.
Дивись,
що ти зі мною зробив.
За що?
Я лише хотів
робити все
ідеальним.
Не хотів ти робити все ідеальним.
А просто ненавидів усе таким, як є.
Убий його.
Чому?
Бо я йоханий Вартовий галактики.
Треба тікати звідси, негайно.
Їх треба врятувати.
Усі діти на борту.
Ні, Піте.
Усіх інших.
Давайте! Нумо. Ого!
Біжіть!
Швидше, пташко!
- Здуріти! - Хутко!
Ще швидше!
Пішли!
Ми ж ніби обмежувалися розумними видами?
Ага, я теж так думав.
Уперед!
Ідіть, малята.
Ідіть, дітки.
Ідіть!
Я вже не витримую...
Біжіть!
Ну!
Квіле!
Швидше!
Пітере!
Ну що...
круто...
виглядало?
Берімо.
Космо! Я живий.
Я є Ґрут.
Дякую. Скажи їм, що я зараз...
Я є Ґрут.
Так. З тобою теж приємно було працювати.
Чуєш, Ґаморо?
Ти готова?
Так.
Я не та, ким ти хочеш мене бачити.
Знаю.
Але ти й така непогана.
Мабуть, ми були прикольними.
Ти не уявляєш наскільки.
Добре.
Ти як?
Схоже, мені треба з усіма поговорити.
То ти їдеш від нас?
Мама померла, коли мені було вісім,
і відтоді я постійно тікаю.
Я маю знайти час
і навчитися плавати.
Я теж.
Я люблю вас усіх. Чесно.
Але все своє життя я робила те, що хотів Его,
а потім те, що хотіли Вартові.
Мені треба йти у світ і дізнатися, чого хочу я.
Я з тобою.
Ні, Дрексе. У цьому й суть.
Але тобі треба захисник.
- Ні. - Не в поганому сенсі.
Через твою слабкість.
Та боже, як ти мене бісиш!
Дрексе.
Ти потрібен мені тут.
Ми будуємо нове суспільство.
Мені треба допомога кожного заради тих дітей.
Сьогодні я побачила, хто ти.
Твоє покликання - не руйнівник.
Ти природжений тато.
То Вартових очолиш ти?
Ні.
Я очолю місто,
зроблю там дім, якого не мала.
То що, це все?
Група розпадається?
Ні.
Галактиці й досі потрібні її Вартові.
А з тебе буде кращий керівник, ніж із мене...
капітане.
Я люблю вас, народ.
Це тобі.
Я ПОВЕРНУВСЯ І ПРИВІЗ ТОБІ ЦЕ. ПІТ
Так!
О так!
Вітаємо вдома.
Я, мабуть, не туди...
Мені потрібен Джейсон Квіл.
Так.
Заходьте.
Піте?
Піте.
Привіт, дідусю.
Так!
Так, а ваш улюблений музичний виступ?
Файло, ти перша.
Брітні Спірс і Korn.
Гарний вибір.
Я оберу легенду. Гарт Брукс.
У гурту The Carpenters нема жодної поганої пісні.
Адріан Белью.
Як соло, так і в колаборації з King Crimson.
А ви, капітане?
Ця для мене особлива.
Схоже, вони вже тут.
Що ж, я розберуся з ними самотужки,
а ви відпочивайте.
Оце вже ні.
Буде швидше, якщо ми зробимо це разом. Ґруте, не спати.
Вам ніколи їх не шкода?
Звісно, шкода. Але місцеві не можуть себе захистити.
За вашою командою, капітане.
Команда.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова, Deluxe
Якщо їй треба газон покосити, я покошу,
але хай її син допомагає.
Бо сидітиме на ґанку й дивитиметься.
45-річний чувак,
здоровий, а я йому газон кошу.
Якось дивно.
Знав би ти подробиці.
Викрадення прибульцями. Кевін Бейкон розповідає правду
Он як?
Тепер мені цікаво.
ЛЕГЕНДАРНИЙ ЗОРЯНИЙ ЛИЦАР ПОВЕРНЕТЬСЯ