EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg har gått fra Vannet i nord.
Landsbyen ble invadert.
Jeg har intet sted å gå, intet håp.
“Hun har et rent hjerte og er tapper som vinden.
Jeg gir henne til deg.
Ta vare på ungen min.
Hun er stille og gråter aldri.”
Jeg finner dem.
Nei.
Vi har alle våre evner, Raxion.
En annen passer bedre til oppgaven.
Selvsagt.
Tripitaka.
Borte. Bare et brev.
“Borte”?
Hvor lenge blir han borte?
Det står ikke.
La meg lese.
“Jeg kan ikke lenger være med.
Jeg trodde det var min skjebne.
Det føltes som en pil i brystet.
Nå er den pilen sløv.
En annen vei ligger foran meg.”
Det er på grunn av Gwen.
Jeg går etter ham.
Glem Tripitaka. Glem skriftrullene.
Hva?
Den som stjal den første skriftrullen, kan ha flere.
De prøver å oversette dem.
Vi må stoppe dem.
Vi må til Jadefjellet.
De har en hær.
Vi tre har en ljå, en rake og en stav.
Jeg liker ikke tonen din.
Greit.
Ro dere ned. Vi må ikke miste hodet.
Hva med dette?
Dere to drar til Jadefjellet
og finner ut hvem som tok skriftrullene.
Jeg følger etter munken og prater ham til fornuft.
Vi møtes i utkanten av palasset om to dager.
Forhåpentlig med Tripitaka.
Treffsikkert.
Leste du brevet?
Ja, mange ganger.
Du skulle ikke reise alene.
Hva sa Apen?
Du tror han ikke bryr seg, men han var opprørt.
Jeg skal nordover,
og ikke spør meg om det.
Det er som om du er alene, men jeg er her.
Før an.
Dette er bra.
Vi drar til Jadefjellet.
Demonen som har tatt over, er der.
Finner vi lederen, finner vi skriftrullene.
Skal vi spise?
Demonene stjal dine beste år.
De tok fra deg mye, og du tenker på mat?
Nei, selvsagt. Hevn. Absolutt.
Men til slutt må vi spise.
Stuing, stuing, namme-nam
Stuing, stuing, du er god
Du er namme-nam
Ned i magen min
Dere trenger ikke mat, men ikke se på at jeg spiser.
Det er han fra marerittfabrikken.
Vi tar ham og kompisene,
og så knuser vi alt vi ser på vei til Jadefjellet.
Eller vi finner ut hvem han jobber for.
Ser hvor mye de har oversatt.
Ja, vi får informasjon først.
Og så knuser vi alt.
Vent, vent.
Hva?
Jeg har en idé.
Dette blir bra.
Vannet i nord.
Ikke spør, sa jeg.
Bare sjekker at det er rett sted.
Jeg leter etter familien min. Jeg ble født her.
Det var leit å høre.
- Skal jeg forhøre meg? - Nei.
Hold deg i bakgrunnen.
En pose, takk.
Jeg ser etter en kvinne.
Jeg vet ikke hva hun heter, men hun hadde et barn
som hun måtte gi fra seg for 16-17 år siden.
Unnskyld. Jeg leter etter familien min.
Jeg er ingen ekspert på det sosiale,
men jeg tror du må prøve noe annet.
“Jeg har gått fra Vannet i nord.
Landsbyen ble invadert.
Jeg har intet sted å gå, intet håp.
Hun har et rent hjerte og er tapper som vinden.
Jeg gir henne til deg.
Ta vare på datteren min.
Hun er stille og gråter aldri.”
“Jeg har gått fra Vannet i nord.
Landsbyen ble invadert.
Jeg har intet sted å gå, intet håp.”
Lokkemat. Genialt.
Når demonene kommer, angriper jeg,
løslater deg, og sammen tar vi dem.
Du har kommet langt.
- Takk. Det betyr mye. - Gjem deg.
Jeg lurte faktisk. Du var en uvanlig gutt.
Jeg er ikke munk.
Tripitaka ble drept av en demon.
Jeg gjorde bare det jeg kunne for at Apen ikke skulle dra.
Men det fungerte.
Du klarte å kontrollere Apen
og fikk ham med i motstanden.
Du gjør alt Tripitaka skulle gjøre.
Gwen sa at jeg måtte ta et valg,
ellers setter jeg liv i fare.
Hun sa at jenta i mors brev
ikke kunne være den som drar vestover.
Tror du det er tilfeldig at moren din
la deg utenfor Den lærdes dør?
Kronens beskytter?
En av motstandens ledere?
Hallo.
Har dere sett en kvinne med mørkt hår, kanskje så høy?
- Mor. - Mor?
Vet du hvem jeg er?
Gå inn.
Døtrene dine?
Søstrene dine.
Vel, vel.
Hei, Apekongen.
Hvor er vennene dine?
Universet gir meg endelig litt hell.
Dette er min venn Sanda.
Hun er en gud.
Jeg er Meera.
Jentene er Ilbryn and Brylana.
Ikke enkelt.
Hva heter du?
Beklager.
Det går bra.
Sanda kjenner ikke sin egen styrke.
Jeg kan holde en tekanne.
Sett deg.
Du vil vite hvorfor jeg ikke hentet deg.
Jeg vurderte det mange ganger.
Jeg var sikker på at du fikk et bedre liv.
Den lærde tok godt vare på meg.
Det var et godt valg.
Hvis livet her var fælt, hvorfor kom dere tilbake?
Vi flyktet, og planen var å dra til Gandara-sjøen.
Men moren min ble syk.
Hun ville tilbake hit før hun døde.
Etterpå kan vi besøke graven.
Sanda.
Du kan se til barna.
Har dere vært ved Gandara-sjøen?
Vi skal dit snart.
Det sies at vannet er klart og fiskene sølvfarget.
Du kan fange mer enn du kan spise.
Dere har sikkert rett.
Kan du en lek?
Jeg kan en morsom lek.
Jeg stiller et spørsmål, og dere må svare sant.
Hvor lenge har dere bodd her?
I Vannet i nord?
Ikke lenge.
Hun mener at det ikke er lenge fordi hun er så liten.
Men vi har bodd her veldig lenge.
Du må ha hatt det vanskelig.
Dette er ikke mye til hjem.
Men hvis du vil bli med oss
til Gandara-sjøen, kan vi kanskje skape et hjem.
For oss alle.
Takk.
Etter at du dukket opp, har lønnen min gått ned,
og statusen min har sunket.
Du gjør meg til et mål.
Hvordan er maten?
Det positive er at sjefen ikke liker deg.
Du er samfunnsfiende nummer én.
Han gjorde alt for å få deg fanget.
Nå er du i mitt fangenskap.
Så kanskje alt ordner seg for meg?
Hvor ble du av?
Lang historie.
Ok, demon. Nå er det nok svada.
Vent litt.
Dreper du meg, kommer du aldri til Jadefjellet.
Hvordan vet du at vi skal dit?
Du vil vite hvem som står bak?
Som har den hellige skriftrullen?
Det er ham du vil ta.
Jeg kan hjelpe deg.
Hvorfor skulle du det?
“Min fiendes fiende er min venn.”
Vi hater ham, du hater ham. Men vi hater også hverandre.
Så vi slår oss sammen.
Gudene er ikke slik de var før.
Jeg lurer på noe.
Hvordan kan en mor alene livnære seg på et sånt sted?
Vi fisker.
Dere fisker?
Der?
Vet du noe om fiske?
Jeg vet at det ikke er fisk i elven.
- Sanda. - Er det døtrene dine?
Sanda, det holder.
Er det en av evnene dine? Å finne fisk?
En av dem.
Jeg kan fortelle deg en ting jeg er blitt god til,
og det er å vite når noen skjuler noe.
Sanda, slutt.
Du skremmer dem.
Kan vi prate litt?
Sanda, du må gi slipp på meg.
Hun lyger.
Det vet du ikke.
Jeg skal tømme denne sumpen,
og da vil du se at her er det bare råtnende bein.
Ikke gjør det.
Sanda, stopp!
Hvorfor gjør du dette?
Dette er alt jeg har.
Alt du har?
Hva med oss?
Vår søken?
Hun er moren min.
Hvordan vet du det?
Jeg føler det.
Du vet ingenting om henne.
Du vet at da det ble vanskelig,
kvittet hun seg med deg.
Det er ikke sant.
Følelsene dine lurer deg, Tripitaka.
- Du er smartere enn det. - Jeg er ikke Tripitaka!
Du vet ikke hvordan det er å miste familien.
Å føle at det er en del av deg som mangler.
Jeg ble ikke født i kloakken.
Siden vi er så ærlige,
skal jeg fortelle deg noe.
Jeg valgte ikke å leve slik. Jeg vokste opp i en fiskerlandsby.
Da jeg var på alder med de jentene,
tok faren meg med ut i båten i stygt vær.
Jeg prøvde å senke ankeret, og da falt jeg i vannet.
Men jeg druknet ikke.
Jeg syntes faktisk at vannets ro var trøstende.
Slik startet min forvandling.
Jeg begynte å høre skrikene
fra skapningene fanget i nettene våre.
Dag og natt hørte jeg dem skrike.
En dag holdt jeg ikke ut lenger.
Jeg slapp dem løs.
Familien min fant det ut.
Jeg fortalte dem om stemmene.
Faren min tok meg med om natten,
for ikke å skremme søsknene mine.
Vi kjørte en hel dag før han stoppet i veikanten.
Han satte meg ned og sa at jeg var en demon,
og for familiens skyld måtte jeg aldri komme tilbake til landsbyen.
Jeg gråt.
Jeg gråt mye den dagen.
Jeg gråt til det var tomt,
til lyden av min egen jamring ble morsom.
Lenge tenkte jeg at de faktisk trodde jeg var en demon.
Og så innså jeg at folk tror det de vil tro.
Jeg ønsker deg alt godt.
Du og din nye familie.
Kvinnen fra Vannet i nord.
Blir jenta med dere til Gandara-sjøen?
Ja.
Og guden?
Nei.
Du har vært flink.
Det vil glede herren.
Hvorfor stanser vi?
Du må gå.
Hvorfor?
Jeg trodde jeg klarte det. De sa de ville ta jentene mine.
Jeg er ikke moren din.
Hva?
Bare gå, er du snill.
Lov meg en ting.
Lov meg at du tar dem med til Gandara-sjøen.
Vent.
Jeg kan si en ting om moren din.
Hun hadde vært stolt av deg.
Jeg håper jentene mine blir like sterke som deg.
Ny leveranse.
Den er stor.
Hva med mennene dine?
Det er en morsom historie.
Det var en… En løve.
- På det punktet… - Den hoppet frem fra et tre.
Kanskje fra under en stokk.
Velkommen hjem.
Tripitaka.
Velkommen.
Hvem er det?
Det er Davari.
Du og jeg skal forandre verden.
Tekst: Monica Smedhaug