PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Zastavte je! Chyťte je!
Zabili temného pána Davariho
a mají Svitek nesmrtelnosti!
Ať nám neutečou!
Palte!
To je všechno?
Když už máme svitek, má to být snadné.
Já myslel, že jsme vyhráli. Nebo ne?
Nekecejte a utíkejte!
Chyťte je!
Tudy! Držte se spolu!
Sandy, pozor!
- Co to mělo být? - Říkals pozor.
To jo, ale pozor i na mě.
Dej sem ten svitek!
Hned!
Jsi v pořádku?
Asi ho radši ponesu já.
Milí bohové, jste volní a můžete jít.
Jít kam?
Naše domovy jsou zničené. Kvůli démonům jsme přišli o všechno.
Zkuste najít ostatní bohy a řekněte jim, ať se ukryjí v Západních horách.
Všem okolo povězte, že Opičí král porazil Davariho
a má posvátný Svitek nesmrtelnosti.
Ať ví, že nepolevím, dokud nenajdu zbylých šest.
Vydáme se do Archivu nekonečných svitků.
Hodně štěstí, Liore.
Drž se, Opičáku. Jsi naše poslední naděje.
Bylo rozumné vyzradit všem náš cíl?
Zpráva, že Opičák je zpátky, lidem zvedne morálku.
Dozví se to i démoni.
Tak ať.
Já a moje hůl je rozcupujeme.
O bitevní strategii vím jedno:
nepřátelům se plány nevyzrazují.
Měl bys taky vědět, že jsem neporazitelný.
Sejdeme se tady.
- Co? Proč? - Mám zpátky sílu mraků.
Nebude bezpečnější zůstat pohromadě?
Ne. Můj mrak Pigsyho neunese.
A nás tři a Pigsyho už vůbec ne.
Jsem přímo tady.
Tak na mraku nepoletí nikdo a budeme putovat společně...
pěšky.
Když nás tu necháš, ohrozíš nás.
Kdepak, neboj se. Máte Pigsyho.
Je to kus chlapa.
Nechali jsme odletět chlapa, co neumí číst, hledat posvátné texty
v nekonečném bludišti svitků.
Vstoupit smí jen ten, kdo je hoden.
Copak nevíš, kdo jsem?
Ne.
Ale podle tvého drzého pohledu hádám, že mi to prozradíš.
Jsem Opičí král, ochránce bohů,
svitkonoš, přemožitel démona Davariho a velký nebeský mudrc.
A jak se to píše?
O-pi-čí král.
Velký mudrc neumí psát?
Zapiš si tohle.
Omlouvám se, ale nemáme tu Opičího krále, ochránce bohů,
přemožitele démona Davariho a velkého nebeského mudrce.
Opičí král tu ale je.
Zrádce bohů, zloděj svitků
a nebeský vyvrhel.
A máš tam, že zabíjím démony pro zábavu?
Nejsem démon.
Sloužím svitku a ten mi dává moc chránit ho před...
Skvělé.
Fakt něco.
Nuda.
Jdi mi z cesty.
Můj život je zasvěcen ochraně toho, co leží za těmi zdmi.
A co leží za těmi... zdmi?
Vědomosti,
které mohou ve špatných rukou napáchat mnoho zla.
Já mám naštěstí správné ruce.
To uvidíme.
Čas dát ti za vyučenou.
Křepelka pomalu pečená na dřevě s pastinákem
na tři způsoby s opraženými divokými květy
a fenyklovou omáčkou.
K tomu granátové jablko
a lotosový kořen...
To myslíš vážně?
Vařil jsem to dvě a půl hodiny!
Voní to skvěle.
Moc rád ochutnám.
Máš ty svitky?
Ty svitky... Jo, byl jsem...
Radši půjdeme spolu.
Chyběli jste mi.
Moc jsi mi chyběl, Pigsy.
- Porazili tě, že jo? - Jsem neporazitelný.
A kde teda máš...
ruce?
No jo.
Páni démonů, usedněte ke stolu.
Páni démonů se naposledy sešli před 500 lety.
Opičí král je zpět.
Žádný Opičí král neexistuje.
- Povídačka, co nás má vyděsit. - Jsi mladý,
jsi ještě dítě.
Je mi 250 let.
Takže znáš jen tuhle dobu hojnosti.
Kdysi to ale bylo jinak.
Než byl Opičák uvězněn v horách, páni démonů se báli jeho jména.
Viď, generálko Khan? Nic neříkej.
Kimura Jednooký.
Pověz, cos viděl.
Opičí král je skutečný.
Utekl s posvátným Svitkem nesmrtelnosti.
Co víš o posvátném svitku?
Jen to, že ho Opičí král chtěl.
Mohl mě zabít, ale místo toho vzal ten svitek.
Ty a Davariho démoni jste ho nechali utéct.
Měřil přes dva metry, měl rychlé pěsti
a hůl ovládanou myšlenkami.
Ale tys to přežil.
Zbabělče.
Opičí král musí zemřít.
Pokloňte se mi a do večera dostanete jeho hlavu.
- Já se neklaním. - Nikdy.
Démoni nemají jednoho vůdce
od dob Hakuru, královny temnot, a má to důvod.
Sedm hlav je těžší setnout než jednu.
Pak jste všichni ztraceni!
Mlč, červe! U tohoto stolu nemáš právo mluvit.
- Ano! - Utrhni mu hlavu!
Dejte vědět všem démonům, banditům a lovcům odměn.
Ať najdou Opičího krále.
Opičáku, co myslíš? Dostanu někdy kouzelný mrak?
Ne, Pigsy. Ale možná kouzelné prase.
A budeš jezdit na praseti, Pigsy.
Kde je Opičí král?
Ukrýváte nepřítele temnoty?
Za informace o Opičákovi dostanete odměnu.
Jak říkám, velká odměna, když řeknete, kde je.
Velká odměna.
Vrátit Opičákovi ruce Svitkem nesmrtelnosti
bude nebezpečné.
Myslím, že bez rukou nám v boji moc nepomůže.
Pořád mám bystrou hlavu.
Opičáku, s pěstmi to umíš skvěle,
ale hlavu máš, jen aby ti rostly vlasy.
Krásné vlasy.
Díky.
Píše se tu, že k obnově masa a kostí
potřebujeme najít pepřový květ.
Vypadá jak pryskyřník,
ale není žlutý.
Dobrá, rozdělíme se.
Pigsy, ty hlídej.
Proč musím vždycky hlídat?
Protože jsi největší. Proto.
Nevíš, že hledání rostlin je můj koníček?
Tak si najdi nového koníčka. Třeba hlídání.
Jdeme.
Jo a pozor na démony.
Sandy?
Jsi to ty?
Tripitako?
Opičáku?
Ahoj Sandy.
Promiň.
Opičáku?
Sandy, kde jsi?
Ahoj, moje milá.
Co tady děláš?
Zahradničím, můj milý.
V tomhle lese rostou vzácné bylinky, které jinde nenajdeš.
Vidíte tu mlhu?
Duchovní energie padlých bohů.
Ty symboly, co visí na stromech.
Ti, kdo zemřeli v boji s armádami démonů,
když je zradil Opičí král.
Pohřebiště bohů.
Stůj!
Kdo je tam?
Já.
A mám tu kytku.
Jejda.
Pepřový květ se nemá trhat.
Musíš vytáhnout rostlinu i s kořeny.
Zacpi si nos.
Napij se.
Přesně tak, Pigsy.
Cos provedla s mými přáteli?
Ta rostlina nás omráčila?
Pepřový květ je jedovatý i léčivý. Záleží, jak ho použiješ.
Pokud se užívá bez rozmyslu a úcty k jeho síle, ano,
nebude to bez následků.
Tak jako s tím svitkem.
Jsi odvážná.
Člověk, který používá posvátný svitek?
Co víš o posvátných svitcích, Mycelie?
Vím, že nic není zadarmo, moje milá.
A náš svět vždy najde způsob, jak obnovit rovnováhu.
Teď už jen stačí,
aby ses sedm hodin nehýbal, než dorostou.
- Hodně štěstí. - Bude to hračka.
Budu meditovat.
Meditace mi jde skvěle.
Už je to sedm hodin?
Ne.
- Co píšeš? - Kroniku naší výpravy.
Ať bohové vzdoru ví, že jsme porazili Davariho
a že máme posvátný Svitek nesmrtelnosti.
To jsem si myslel. Poznal jsem své jméno.
Opičáku, naučil ses pradávný jazyk?
No, já...
Tohle slovo.
Tenhle... ne, ten trojúhelník.
Znamená „Opičák“. Pořád ho opakuješ.
To není „Opičák“. Znamená to „a“.
„Po porážce Davariho
se Opičák a Pigsy a Sandy a...“
Zní to, že ho porazili všichni.
- O to nejde. - Byl to Opičák.
- Každé slov je symbol... - Kolik démonů jsi skolila?
- Mluvíme o slovech. - Je to hloupé slovo.
Všechna ta „a“ vyškrtneme.
Tohle „a“ a taky tohle...
- Víš co? Dej mi to. - Opičáku, tvoje ruce!
O tomhle už nikdy nebudeme mluvit.
Aby rostlina vzkvétala a byla nejmocnější,
potřebuje úrodnou půdu,
teplé sluneční paprsky,
dostatek vody
a možná trochu pomoci.
Pigsy, rostlina,
která vyklíčí z tohoto semínka,
ti jednoho dne zachrání život.
- Super. A řekneš mi o ní... - Sandy...
svěřím ji tobě.
Cože? Proč?
- Dáváš ji prázdné hlavě? - Hej!
V hlavě nemám jen mlhu.
Mívám v ní mrholení.
Nikdy se o nic nepostarala.
Právě proto rostlinu svěřuji jí.
Děkuju...
že mi tak věříš,
květinová cizinko.
Umřu, že jo?
Fajn.
Tak jo.
Život mě stejně nebavil.
Mám tak jemné a hebké ruce.
Už se těším, až dám někomu ránu.
- Zdravím. - Další démoni.
Žádný strach, my nejsme démoni.
Jsme bohové.
- Jděte pryč. - Jsem Opičák a s mou veselou družinou
- zachráníme svět. - Zmizte!
Nemáte zač.
Je to nevděčná práce.
Mimochodem co kdybys nám neříkal veselá družina?
Zní to povýšeně.
A taky nepřesně. Já nejsem veselá.
Pojďme. Chci být u Nekonečného archivu, než se setmí.
Běžte pryč.
Ahoj knihomole.
Z cesty. Jdeme dovnitř.
Minule ses nepoučil, Opičáku?
Poučil, a proto si vedu přátele.
O co tu jde?
Toho šprta přetrhnu. O to jde.
Jak myslíš. Když nemáš úctu k vlastním končetinám,
asi přijdeš i o nohy.
„Nože.“ Co znamenají nože?
Já to věděl! Co napíše v jazyce bohů, to se stane.
Proč jsi to neřekl?
Nepřišlo mi to důležité.
- Tu rostlinu! - Ne!
Mycelia ji dala mně.
„Šípy“!
Sandy, sem!
„Kladivo“!
Sandy!
- Dej mi ji! - Ne, Pigsy!
No tak! Ta rostlina mě má zachránit.
„Kameny“!
Dej mi ji!
„Vítr“!
Podívejme, jak to dopadlo.
Jsme zpět na začátku.
Nikdy se nepoučíš?
Jo! Mám tě!
Kdo je chytrý teď, šprte?
Prosím! Počkej.
Překvapil jsi mě, Opičí králi.
Možná máš v sobě víc, než co říkají staré knihy.
Smím?
Můžete vstoupit.
Dokázals to, Opičáku.
Jo, bylo to... „a“.
Napsal „a“ a já věděl, že přijde další útok.
Dalo mi to šanci zaútočit.
A naučil ses své první slovo.
To stačí, vezmu ji já.
Ne, Pigsy.
Tohle břemeno musím nést já.
Pro mě by to vlastně nebylo břemeno. Byla by to pocta.
Ale i tak to chci dokončit.
Chci vědět, jestli dokážu udržet něco malého naživu.
Jdeme, žádný strach.
To nejhorší je za námi. Bude to hračka.
Nevím, Opičáku. O výpravách jsem četl a obtížnost neklesá.
Jediné, co musíme udělat, je projít dveřmi
a vzít další svitek.
No tak, pojďte.
Jak jsem říkal,
je to knihovna.
Bude to brnkačka.
Je to tu... větší, než jsem čekal.
No jo,
tohle opravdu bude hračka.
Představte si, kolik „a“ tu asi je.
„A“.
A „a“.
- A... - A už jsme se ztratili.
Kde jsou dveře?
Ony... jsou pryč.
Haló!