PAGAL TADAŠI AGI IR ŠU OKIMOTO MANGĄ „DROPS OF GOD“
Šūdas…
Palaukit!
Ne! Stokit!
Atsiprašau, bet gal galite jį nuleisti?
Prašau, viduje pamiršau labai svarbų dalyką. Ačiū.
Gerai.
Nagi.
Taip! Ačiū!
Bravo! Atsiprašau. Geros dienos.
Taip!
- Ačiū. - Ačiū.
Nagi.
Hirokadzu, prašau, neišvažiuokit.
Jis jau nebe reanimacijoje. Manau, jam viskas bus gerai.
Bet vis tiek jam jūsų reikia.
Vėluojame. Turime spėti į lėktuvą.
Pasirūpink juo.
Lankymas nuo 13.30 val.
- 409 palata. Ačiū. - Sėkmės.
Marijana, atsargiai, vištos!
Butelis tuščias. Žinai?
Taip, bet pastebėjau, kad vaškas dar limpa. Žinai, kodėl?
Taip, jis riebaluotas. Čia ne sakai, o bičių vaškas.
- Bet bičių vaško niekas nenaudoja… - Nuo Viduramžių.
Taigi, bandai padėti broliui, tiesa?
Norėčiau, bet…
Sugalvojau.
Seniai jį pažįsti?
Nuo vaikystės.
Dvidešimties su trupučiu dažnai kartu prisigerdavome.
Paskui aš susituokiau.
Taigi…
Rafaeli!
Ne. Turbūt jis prie avilių.
Atsargiai, merginos.
Čia viskas gerai?
- Atrodo, kad taip. - Rafaeli?
Ko?
Maniau, kad mirei.
Ne.
Čia tavo marti?
Lyg ir.
Mums reikia tavo patarimo.
Kai manęs prireikia, tada žinai, kur gyvenu, tiesa?
Praėjo penkeri metai.
- Palauk. - Atsiprašau.
Esu tikra, kad jūsų bitės labai mielos, bet gal galim eiti kur nors kitur?
Atsiprašau.
Čia bičių vaškas.
Nei parafino, nei sakų.
Ir dažų nėra.
Jis geltonas, nes jame daug pikio,
o tai būdinga tam tikroms bitėms.
Galite pasakyti, kokios bitės pagamino šį vašką?
Aišku, kad galiu.
Išmatuosime lydymosi temperatūrą.
Jei vaškas tirpsta 58 laipsnių temperatūroje,
vadinasi, jį pagamino juodos bitutės, randamos tik Amerikoje.
- Aišku. - Antra vertus,
- jei jis tirpsta 61 °C, turime bėdą. - Kodėl bėdą?
Vadinasi, tai paprastos bitės. Jos gali gyventi bet kur žemėje.
Puiku.
Pradėkim?
ATSARGIAI, AUKŠTA TEMPERATŪRA 250 °C
Šešiasdešimt vienas laipsnis.
Apgailestauju, negaliu pasakyti bičių rūšies.
Žinot, visada yra būdas išsiaiškinti.
Tikrai?
Galėtumėt kreiptis į laboratoriją ir atlikti mikrobiologinį tyrimą.
Jie pasakytų, kokių žiedadulkių yra vaške. Tada sužinotumėte gėles.
O tada teliktų surasti, iš kur jos.
Mano draugas dirba Provanso Ekso laboratorijoje.
Draugas?
Puiku! Tai paprašyk savo draugo.
Kadangi esi mano draugas,
kai kitą kartą pas mane ateisi, atsinešk vyno butelį.
Galėsime kartu jį išgerti.
Turiu pėdsaką.
Tokios kokybės vynas turi būti pilstomas ten, kur yra gaminamas.
Ne kažkur kitur, tiesa?
Vaške ant butelio kakliuko yra žiedadulkių.
Todėl nusiunčiau jį į laboratoriją tyrimams…
Jei ką ir reiktų siųsti į laboratoriją,
tai vyną, vynuogių veislei nustatyti.
Štai ką turime sužinoti.
Taip…
Jo nebeliko.
Išgėrei?
Išpyliau.
Pykau ir labai norėjau visa tai pamiršti.
Bet tai – ne bėda.
Mes ragavome vyną. Viskas yra mūsų galvose.
Kaip galėjai iškrėsti tokią kvailystę?
Žinai, žmonės dėl tavęs nerimauja, bet su tavimi nelengva.
Ar žinai, kad šįryt tavo tėvas išskrido į Tokiją?
Man nereikia gailesčio.
Paskambinsiu, kai gausiu atsakymus iš laboratorijos.
Tau patiktų.
Išsiaiškinti tai dėl manęs.
Tai ne varžybos, Isėjau. Girdi?
Klausau.
Tėti. Kodėl išskrendi?
Negaliu vėl šito patirti.
Kaip suprasti?
Tu turbūt neprisimeni,
bet kai buvai trejų, mes atostogavome Okinavoje…
ir tu vos nepaskendai.
Niekad man šito nepasakojai.
Taip, vos nemirei.
Gal tai viską paaiškina.
Ką?
Dabar suprantu, kodėl nenori, kad nardyčiau.
Kai vakar tave pamačiau,
atrodė, kad istorija pasikartos.
Negalėjau to ištverti.
…keliaujančių į Tokiją prašome
eiti prie įlaipinimo vartų…
Turiu eiti.
Ponios ir ponai, prašome dėmesio.
Sėkmės.
Kamile.
Kamile, ką darai? Amerikietis tavęs laukia kieme.
Būk geras, susitik su juo tu.
Jis atvažiavo pas tave.
Atsiprašau, aš negaliu.
Bandau padėti Isėjui nustatyti vynuogių veislę.
Na…
Taip jau yra. Dar viena iššvaistyta diena.
Atvažiavau praleisti laiko su ja, bet ne.
Kamilė turi kitų reikalų.
Ji tokia nedėkinga. Tiesą sakant, kaip visi vaikai.
Išskyrus tave, Tomai. Tu rūpiniesi savo tėvu.
Supranti, kaip tau pasisekė?
Taip, žinau.
Manau, pasielgsiu kaip Hirokadzu. Pasiduosiu.
Rytoj važiuoju namo.
Atostogos baigėsi.
Vis tiek nunešiu jai pavalgyti.
Paliksiu judu vienus.
Ji nerimauja dėl Isėjaus. Ir tiek.
Jei nori, tikėk tuo.
Bet aš savo dukrą pažįstu geriau už kitus,
svarbiausia, nepamiršau, kas toks buvo Aleksandras.
Ačiū.
Vaško tyrimai gali nurodyti mums vietą,
bet mums vis tiek reikia sužinoti, kokios vynuogių veislės ieškome.
Surašiau visus aromatus, be to, yra tas minerališkumas,
kurio neaptinku. Man įgriso.
Tada mesk.
Jis taip erzina.
Bet ką galiu padaryti? Man dėl jo neramu.
Kodėl nevažiuoji į „Vasalį“?
Gal jūs ieškote pamirštos veislės.
„Vasalis“ – didžiausias vynuogių veislių bankas pasaulyje.
Ten yra tokių veislių, kokių nerasi savo knygose.
- Važiuotum su manimi? - Ne.
- Nagi. - Turiu per daug darbo, Kamile.
- Nagi. Prašau? - Ne.
- Prašau. Taip.
- Tu mane erzini, žinai? - Taip.
„VASALIO TYRIMŲ CENTRAS“
Turime beveik 8 500 vynuogių veislių iš visų žemynų.
Viskas prasidėjo 1876 m., filokserų krizės įkarštyje,
kai buvo siekiama surinkti kuo daugiau veislių,
kol vabzdžiai visko nesunaikino.
Gerai, todėl čia smėlis.
Jis sulaiko vabzdžius.
Todėl pasirinkome šią vietą.
Bet, deja, paaiškėjo, jog tai prakeiksmas.
Iki 2050-ųjų jūra viską paskandins.
Ką darysite?
Kraustomės, persodiname savo 27 hektarus už penkių kilometrų nuo pakrantės.
Turime tai padaryti per ateinančius dešimt metų.
Po to… ateis pasaulio pabaiga.
Tai bent darbas.
Taigi,
jums reikia pamirštų vynuogių?
Taip.
Atvykote į reikiamą vietą.
Tai veislė, suteikianti raudonam vynui raudonųjų serbentų,
juodųjų serbentų, šviežių arbutų natų.
Erškėtuogių, snapučių, alyvų ir Chalapos paprikos.
Tai skaidrus vynas, kaip „Pinot Noir“.
Tačiau laukinių uogų šviežumas
primena „Grenache“ vyną, su sureguliuota oksidacija.
Tik skonis sodresnis, rūgštesnis, tarsi „Sangiovese“ po redukcijos.
Ir dar yra natos mineralų, kurių tiksliai negalime įvardinti.
Todėl manome, kad tai – pamiršta veislė.
Mūsų sritis – ampelografija. Mums rūpi augalas, ne vynas.
Aš nesu someljė.
Papasakokite apie vaisiaus skonį, tada galėsiu padėti.
Tačiau vyno aromatai atsiskleidžia tik po fermentacijos.
Jie mažai kuo susiję su pačiu augalu.
Taigi, pavyzdžiui, „Tazzelenghe“. Friulio sritis, Italija.
Jos tankūs žiedai, kūgiškos kekės,
- violetiniai vaisiai, atspari ligoms… - Atsiprašau.
- Taip? - Tai nepadės.
Turime paragauti tuos vynus.
Mes fermentuojame kai kurias vynuogių veisles,
kurios galėtų prisitaikyti prie klimato pokyčių, tarp jų yra ir kelios pamirštos.
Ir… galime jų paragauti?
Taip.
Prašau. Sąrašas užmirštų vynuogių veislių,
iš kurių gaminome raudoną vyną nuo 2018 m.
Toliau į praeitį nesileisiu, nes su laiku išnyksta aromato šviežumas
ir… nėra prasmės.
Ačiū.
Skanu?
Tai kodėl suvalgei?
Esu labai paklusnus.
Ačiū.
Jei būtum paskendęs, Dai būtų neleidęs man ramiai gyventi.
Todėl, tiesą sakant, saugojau save.
Beje, aš jam paskambinau.
Jis prašė perduoti žinutę.
„Jūrų liūtas niekad nejungtų plaukų džiovintuvo vonioje.“
Kas per velnias?
Su Dai susipažinau universitete. Kalifornijoje.
Važiuodamas pakrante matai jūrų liūtus.
Sugalvojome tokį žaidimą.
Ko niekad nedarytų jūrų liūtas.
Pavyzdžiui, jūrų liūtas niekad šito nevalgytų.
- Klausau. - Paklausyk.
Aš esu „Vasalyje“. Tai tyrimų centras šalia Monpeljė.
Taip, aš jį žinau.
Taigi, turiu paragauti 123 vynus,
pagamintus iš užmirštų vynuogių veislių, kurių niekas nežino…
bent jau aš nežinau…
iš viso pasaulio.
Aišku.
Tik norėjau tau pranešti.
Ačiū.
- Pradėkim. - Gerai.
Ką darai?
Isėjau?
Tikrai manau, kad turėtum likti lovoje.
Jaučiuosi daug geriau.
Tai kur važiuojame?
Į „Vasalį“.
Kas „Vasalyje“?
Vynas.
Koks vynas?
Ypatingas.
Toks ypatingas, ką?
Taip.
Gerai, tada sėsk.
MARSELIS – AVINJONAS NIMAS
Ar tavo sesuo negali visko išsiaiškinti viena?
Ji pati geriausia.
Tai kur bėda?
Ji nenuspėjama. Aš ja nepasitikiu.
Ar tikrai?
Ką nori pasakyti?
Nieko. Atleisk. Tai ne mano reikalas.
Ne, pradėjai sakyti…
Man tik atrodo,
kad bandai sau įrodyti, jog esi geresnis už ją.
Dievinu nejaukią tylą.
Toliau… „Criolla“ iš Argentinos.
Šitą žinau.
Šią vynuogių veislę pakeitė „Malbec“.
Stipresnio skonio. Ne tai.
Palauk!
- Sakau tau, ne šitas. - Taip…
- Taip, atsiprašau.
Isėjau? Ką tu čia veiki?
Kiek jau išragavote?
Daugiau nei pusę.
Taip, 71.
Ir atrinkome du, kurie galėtų atitikti.
Pažvelkit į spalvą.
Šie vynai per sodrūs.
Nėra prasmės jų ragauti. Ne taip darote.
Tu turėtum būti ligoninėje.
Aš jau… eisiu.
- Labas, Dai. - Nataša?
Viskas gerai?
Kaip Isėjus?
Gerai. Geriau.
Man tik įdomu, ar jis nėra visiškas beprotis.
Jis vėl nori panerti?
Ne. Bet šiuo metu
tavo draugas ruošiasi išragauti šimtą skirtingų vynų,
nors turėtų gulėti ligoninėje.
Tai tik reiškia, kad jis grįžo į vėžes.
Nesijaudink.
Man metas. Viso.
Gerai.
Liko dar dešimt.
„Herbemont“.
Ši vynuogių veislė ne tik pamiršta.
Ji uždrausta.
Žinai, ką sako apie vynus, pagamintus iš šių vynuogių?
Jie gali išvaryti tave iš proto.
Nesijaudinkite, tai legenda.
Tai tiesa, kad fermentacijos metu išsiskiria metanolis,
bet labai mažas jo kiekis. Tai buvo įrodyta.
Tačiau tikroji priežastis, dėl ko vynas buvo uždraustas, buvo finansinė.
Štai čia. „Herbemont“ vynuogės, kurias auginame centre.
Matote, „Herbemont“ – tarsi Dievas ir Velnias viename.
Ši veislė atspari visoms ligoms, todėl jos nereikia gydyti,
o tai neparanku chemijos pramonei.
Taigi, todėl Prancūzijos vyriausybė uždraudė šią vynuogių rūšį 1935 m.
O šiandien niekas iš jos nebegamina vyno.
Kažkas gamina.
Gerai.
Prašyčiau daugiau.
Dar truputį.
- Čia jums dovanų. Gerai. - Puiku, ačiū.
- Prašau. Ačiū. - Prašom.
- Labas rytas. - Sveiki, ponia Kinu.
Ponia Kinu!
Labas rytas, pone.
Malonu jus matyti.
- Labai seniai nesimatėme. - Taip.
- Ar gerai laikotės? - Taip.
Poniai Honokai viskas gerai?
Taip.
Ačiū. Užeikite vėl.
- Geros jums dienos. - Ačiū.
Ačiū, kad atėjote.
- Ponia Kinu, kaip visada? - Taip?
Taip.
Ko?
Vos tau nepaskambinau, bet nebūtum atsiliepusi.
Tavo sūnus pateko į nelaimę. Vos nemirė.
Nelaimingas nutikimas nardymo metu. Jis ėmė nardyti.
Jis vos nepaskendo.
Jis ligoninėje Prancūzijoje.
Kur?
Marselyje, „La Timone“ ligoninėje. Pulmonologijos skyriuje.
Jis pasveiks?
Paskambink jam.
Jis neatsilieps, bet tau bus ramiau.
Bent jau aš taip manau.
ISĖJUS
Isėjau!
Gavau vaško tyrimą.
Sužinosime, iš kur jis, ir tada rasime mūsų „Herbemont“.
Žiūrėk!
Čia lotyniškai.
Gydytojai moka lotyniškai.
Taip, bet šitas gydytojas yra užsiėmęs. Prašau išeiti.
Atsiprašau.
Kai tik baigsite, važiuosime pas bitininką.
Jūs važiuokite. Jis pasiliks.
Aišku.
Jums pasisekė, pone Tomine.
Plaučiuose turite vandens, bet nekarščiuojate, neįsimetė infekcija.
Bent jau kol kas.
Tačiau jūsų plaučių būklė yra sunki.
Turite ilsėtis.
Jokio jaudulio. Ilsėkitės. Stebėkite paukščius. Gerai?
Polygonum aviculare. Takažolė.
Ji auga visur, kur yra žmonių, net miestuose.
Oxalis pes-caprae,
ožinis kiškiakopūstis iš Pietų Afrikos.
Paliurus spina-christi.
Romėnai iš jo spyglių pynė Kristaus vainikus.
Alyva, čiobrelis, Centaurea pumilio,
paprastoji kraujažolė… tai Viduržemio jūros regionas
ir netgi, sakyčiau, Graikija, nes yra graikiškas arbutas.
Graikija yra didelė.
Šito nežinau.
Micromeria acropolitana Alaksis.
Alaksis… Alaksis.
Kas vyksta?
Alaksis…
Alaksis. Radau.
1908 metais Judžinas fon Alaksis
vadovavo Atėnų botanikos sodams ir sudarė Graikijos floros sąrašą.
Pagarba tam vyrukui.
Radau. Micromeria acropolitana.
Pirmą kartą nuskinta 1906 metais.
Tai endeminė rūšis,
vadinasi, auga tik ten, ant Akropolio kalvos Atėnuose.
Gėlė, auganti tik Akropolyje?
Taip gali nutikti. Tai gamta.
Jūsų gėlė ten augdavo,
bet po 1906 m. niekas jos daugiau neberado.
Ji pažymėta kaip „dingusi“.
Kaip gaila.
Kamile…
Bet šis vaškas ir net šis vynas nėra 1906-ųjų metų.
Bent jau aš taip nemanau.
Negaliu pasakyti dėl vyno…
bet dėl vaško esi teisi.
Jam ne daugiau 20 metų.
O tai reiškia, kad jūsų gėlytė dar egzistuoja.
Kirsčiau iš pinigų.
Važiuokite ir paieškokite avilių Akropolyje.
- Ačiū. - Gerai,
ar kas nors gali paaiškinti man, kas vyksta?
ATĖNAI GRAIKIJA
Kaip lėtai juda.
Sakiau, kad reikėjo užsirezervuoti.
Ne šitaip reikia.
Turi geresnį sumanymą?
Nežinau, ar tai geresnis sumanymas.
ATĖNŲ ŽEMĖS ŪKIO UNIVERSITETAS
Taigi, ieškote laukinės gėlės,
apie kurią beveik niekas nėra girdėjęs,
nes manote, kad kažkas iš jos gamina vašką vyno buteliams?
Taip.
Jūs tikrai mėgstate savo darbą.
Aš myliu savo darbą.
Kartais jis mane nuveda ten, kur nemaniau pakliūsianti,
pavyzdžiui, į Amazonės upės pakrantes.
Mano dukrą tai žudo.
Ji tenori, kad visą laiką prižiūrėčiau jos vaikus.
Šiaip ar taip, jums pasisekė, kad mane suradote.
2006 metais vienas iš mano kolegų aptiko jūsų gėlę Akropolyje.
O 2009 metais profesorius iš Kopenhagos patvirtino, kad ji egzistuoja.
Tik pagalvokite, iš Sofoklio, Homero laikų.
Žiūrėkite.
Kas čia?
Micromeria acropolitana Alaksis DNR.
Argi ne puiku?
Puiku. Bet nesu tikra, ar mums tai padės.
Gal žinote, ar prie Akropolio yra bičių avilių?
Turi būti,
nes dukra kartą dovanojo man medaus stiklainį,
kurį pirko prie bažnyčios iš šiek tiek ekscentriško žmogaus.
Jis sakė turįs avilių Akropolio vietovėje.
Gal galėtumėte paklausti dukters, kuo jis vardu?
Ji vėl prašys, kad prižiūrėčiau jos vaikus.
Prašau, ponia.
Per greit eini.
Atsiprašau.
Atleiskite. Jūs čia gyvenate?
- Taip. - Ieškau Agios Georgijaus bažnyčios.
Taip. Ji štai ten.
- Ten. Gerai. - Taip.
Labai jums ačiū.
Isėjau, tau reikia daktaro?
- Aš skambinu gydytojui. - Ne. Man viskas gerai. Tik minutėlę.
Gerai.
Tu eik. Aš ateisiu vėliau.
- Tikrai? - Taip.
Eik. Man viskas gerai.
Gerai.
Nesijaudinkit. Ji tik pavargusi.
Ji gera.
Vasaros pabaigoje bitės žino, kad netrukus mirs.
Turime už jas pasimelsti.
Ar jūs – Aleksis Pipija?
Skanus?
Skanus.
Jautiesi geriau?
Medus viską pagydo.
Ačiū Dievui.
Kiek avilių turite?
Turėjau šešis, bet liko trys. Tušti.
Bitės miršta dėl žmogaus.
Prisukate daug medaus?
Vis mažiau ir mažiau.
O kaip dėl vaško? Renkate jį?
Taip.
Vaškas yra šventas. Tai Šventosios Dvasios malonė.
Iš jo liejamos žvakės, o žvakės – maldos simbolis.
Jūs ir žvakes liejate?
Ne. Žvakių nelieju. Atiduodu vašką savo kaimo vienuolynui.
Kur jūsų kaimas?
Sakartvele.
Jūs – ne graikas?
Gimiau Sakartvele.
Sakartvelas.
Fantastiškas maistas, puikus vynas.
Dievas liepia valgyti duoną ir gerti vyną.
Ypač iš Kachetijos, tiesa?
Aš ne iš Kachetijos, aš iš Kartlijos.
Kartlijos?
Žinai Kartliją?
Žinoma. Esu enologas.
Vyno ekspertas. Todėl jūsų ir ieškojau.
Tiesą sakant, ieškau vyno,
o jūsų vašku buvo užkimšti to vyno buteliai.
Ar tame vienuolyne gamina vyną?
Taip.
Gal galite pasakyti, kaip vadinasi jūsų kaimas?
Sveiki. Atsiprašau, kalbate angliškai?
Taip.
Ieškau žmogaus. Gal jūs jį pažįstate.
Aleksis Pipija?
Taip, aš jį pažįstu.
Dai, čia aš.
Man reikia patikimo žmogaus Sakartvele.
Kur tu?
Graikijoje.
Tau viskas gerai? Kaip jautiesi?
Man viskas gerai.
Šūdas.
Įspūdinga. Pažįstu vieną vyruką. Atsiųsiu žinutę.
Ačiū.
O Dieve! Isėjau!
Kur tu buvai?
Gavau Aleksio adresą.
Aš jį sutikau.
Ką?
Jis pasakė vienuolyno Sakartvele,
į kurį siunčia savo vašką jų vynui, pavadinimą.
Tai puiku.
Ponas Tomine? Į oro uostą?
Taip, minutėlę.
Ruošeisi keliauti be manęs?
Ne.
- Pirmiausia turime užsukti į viešbutį. - Gerai.
Važiuoji?
„Quinta“ viešbutis.
PAGAL TADAŠI AGI IR ŠU OKIMOTO MANGĄ „DROPS OF GOD“.
Išvertė Sandra Siaurodinė