ЗА ОДНОЙМЕННОЮ МАНҐОЮ ТАДАШІ АҐІ ТА ШУ ОКІМОТО
Чорт…
Зачекайте!
Стійте!
Гей!
Стійте!
Ні, ні! Стоп, стоп!
Вибачте, чи не могли б ви його опустити?
Я забула всередині дещо дуже важливе. Дякую.
Добре.
Зараз.
Ну давай.
Так! Так! Дякую!
Браво! Вибачте. Гарного дня.
Так!
БОЖІ КРАПЛІ
- Дякую. - Дякую.
Усе.
Хірокацу-сан, не їдьте, будь ласка.
Його вже перевели з реанімації. Він одужає.
Але ви йому потрібні.
Ми спізнюємося. Літак не чекатиме.
Подбай про нього.
Відвідувачів пускають з 13:30.
- Палата 409. Дякую. - Бережіть себе.
Маріанно, обережно, кури!
Ти бачила, що пляшка порожня?
Так, але вона чомусь липка від воску. Знаєте чому?
Так, масляниста. Це бджолиний віск – не смола.
- Але віск не використовували ще з… - Середньовіччя.
Вирішила допомогти брату?
Хотіла б, але…
Є ідея.
Давно ви з ним знайомі?
З дитинства.
Гуділи разом, коли нам було по двадцять.
Потім я одружився.
Тож…
Рафаель!
Ні. Він, напевно, біля вуликів.
Обережно, красуні.
Як у нас тут справи?
- Наче нічого. - Рафаель!
Га?
Думав, ти помер.
Розмріявся.
Це твоя невістка?
Можна так сказати.
Хочемо з тобою порадитись.
Коли вам треба, ви знаєте, де мене шукати.
П'ять років минуло.
- Пригальмуй трохи. - Вибачте.
У вас дуже милі бджоли, але, може, перейдемо в інше місце?
Пардон.
Це бджолиний віск.
Без парафіну, без смоли.
Без барвників.
Жовтий, бо в ньому багато прополісу,
який буває лише в окремих бджіл.
Можете визначити, які саме бджоли його зробили?
Аякже.
Виміряємо температуру плавлення.
Якщо віск плавиться при 58 градусах,
значить, його зробила чорна бджола, яка живе тільки в Америці.
- Добре. - З іншого боку,
- якщо температура 61 – це погано. - Чому?
Бо це означає, що бджола звичайна. Такі живуть будь-де.
Супер.
Почнемо?
ОБЕРЕЖНО, ВИСОКА ТЕМПЕРАТУРА 250°C
Шістдесят один градус.
Вибачте, бджіл я вам не назву.
Але є й інші способи.
Справді?
Зверніться в лабораторію й зробіть мікробіологічний аналіз.
Там скажуть, який пилок у воску. І буде зрозуміло, з яких він квітів.
Залишиться тільки визначити місцевість.
У мене друг працює в лабораторії в Екс-ан-Провансі.
Друг?
Чудово! Ну то спитайте друга.
А оскільки ми теж дружимо,
то наступного разу візьміть з собою пляшку вина, тільки повну.
І ми її розіп'ємо.
Я маю зачіпку.
Вино такої якості розливають тільки там, де його виробляють.
Ніде більше.
У воску на горлі пляшки лишився пилок.
Я відправила його в лабораторію на аналіз…
У лабораторію треба відправляти вино, а не пилок,
щоб знати, з якого сорту його зроблено.
Нам же це потрібно.
Так…
Там нічого не лишилося.
Ти його випила?
Вилила.
Я була зла й мусила зняти напругу.
Але це ж не проблема.
Ми його спробували. Смак лишився в нашій голові.
Чим ти взагалі думала?
Люди переживають за тебе, а ти все ускладнюєш.
Ти знаєш, що твій батько сьогодні вранці виїхав у Токіо?
Не треба мене жаліти.
Наберу, щойно прийдуть результати аналізів.
Тобі це подобається.
Шукати замість мене.
Іссе, це не змагання.
Алло.
Тату. Чому ти їдеш?
Я не переживу цього знову.
Ти про що?
Ти, мабуть, не згадаєш,
але коли тобі було три рочки, ми відпочивали в Окінаві…
ти ледь не втопився.
Ти ніколи не розповідав.
Ледь не загинув.
Це все пояснює.
Що?
Тепер я розумію, чому ти був проти дайвінгу.
Коли я вчора тебе побачив,
у мене було відчуття, що історія повторюється.
Я цього не витримав.
…які прямують до Токіо,
просимо пройти до виходу…
Мені пора.
До уваги пасажирів.
Бережи себе.
Каміло.
Каміло, чому ти тут? На веранді тебе чекає американець.
Проведи зустріч за мене.
Він прийшов до тебе.
Вибач, я не можу.
Мені потрібно допомогти Іссе з пошуками.
Що ж…
Отак. Ще один день псу під хвіст.
Прийшла побути з нею, але яке там.
У мадам є значно важливіші справи.
Мадам така невдячна. Як і всі діти, зрештою.
Не ти, Тома. Ти піклуєшся про батька.
Уявляєш, як тобі пощастило?
Уявляю.
Думаю, я зроблю, як Хірокацу. Я здаюсь.
Завтра їду додому. Досить.
Відпустка скінчилась.
Піду віднесу їй щось поїсти.
Залишу вас.
Вона переживає за Іссе. От і все.
Якщо тобі так легше.
Я знаю свою дочку краще за інших,
а найголовніше – я не забула, хто такий Александр.
Дякую.
Аналіз воску підкаже нам місцевість,
але ми все ще не знаємо сорт винограду.
Я вже всі аромати передивилась, і ще ця мінеральність,
яку ніде не можу знайти. Я вже виснажена.
То відпочинь.
Як же він мене дратує.
Але що я зроблю? Я за нього переживаю.
Може, поїдеш у «Вассал»?
Там може бути забутий сорт, який ти шукаєш.
«Вассал» – найбільший у світі банк сортів винограду.
Там є такі, про які в книжках не пишуть.
- Поїдеш зі мною? - Ні.
- Ну. - У мене багато роботи, Каміло.
- Ну будь ласочка. - Ні. Ні.
- Ні. - Будь ласка. Так.
- Ох і вредна – ти це знаєш? - Так.
ДОСЛІДНИЦЬКИЙ ЦЕНТР «ВАССАЛ»
У нас зібрано майже 8 500 сортів винограду з усіх континентів.
Усе почалося ще в 1876 році, на піку філоксерної кризи,
коли головною метою було зібрати якомога більше сортів,
поки комахи їх не знищили.
Ось звідки пісок.
Він не пропускає шкідників.
Саме тому ми й обрали це місце.
Але тепер це ще й проблема:
до 2050 року море поглине все.
Що плануєте робити?
Ми переносимо 27 гектарів на п'ять кілометрів від узбережжя.
У нас на це десять років.
А потім… настане кінець світу.
Оце робота.
Тож…
Ви шукаєте забутий сорт винограду?
Так.
Що ж… Тоді ви прийшли за адресою.
Це сорт, який дає червоне вино з нотами порічки,
лісової смородини та свіжих ягід суничника.
Шипшини, герані, бузку й гострого перцю.
І воно світле, як піно нуар.
Але свіжість лісових ягід
нагадує ґренаш з легким окисненням.
Але смак жорсткіший, кисліший, трохи як редукований санджовезе.
І ще є якась мінеральна нота, яку ми не можемо розпізнати.
Тому ми думаємо, що це забутий сорт.
Ми займаємося ампелографією. Досліджуємо рослини, а не вино.
Я не сомельє.
Розкажіть, який смак у фрукта – і я допоможу.
Аромат у вина з'являється тільки після ферментації
й практично не пов'язаний з самою рослиною.
От, наприклад, тацеленґє. Регіон Фріулі, Італія.
Рясне цвітіння, конічні грона,
- фіолетові ягоди та стійкість до хвороб… - Вибачте.
- Так? - Це не допоможе.
Ми маємо спробувати ці вина.
Зрозуміло. Ми ферментуємо ті сорти винограду,
які можуть витримати зміну клімату, серед них і давно забуті.
І… ми можемо їх спробувати?
Так. Так.
Вуаля. Перелік забутих сортів,
з яких ми зробили червоне з 2018 року.
Далі не беру, бо з роками аромат втрачає свіжість,
та й… нема сенсу.
Дякую.
Смачно?
Нащо тоді їси?
Я дуже слухняний.
Дякую.
Якби ти втопився, Дай не дав би мені спокійно жити.
Це було самозбереження.
До речі, я йому дзвонила.
Він просив дещо тобі передати.
«Морський лев ніколи не сушить гриву феном у ванні».
Таке щось…
Ми познайомилися з ним в універі. У Каліфорнії.
Там, коли їдеш уздовж узбережжя, можна побачити морських левів.
Ми вигадали цю гру.
Усе, чого морський лев ніколи не зробить.
Тому морський лев цього не їстиме.
- Привіт. - Слухай.
Я зараз у маєтку «Вассал». Це дослідницький центр поблизу Монпельє.
Так, я знаю.
Мені тут треба продегустувати 123 вина,
виготовлені з забутих сортів винограду, про які ніхто не знає…
Як мінімум, я не знаю…
З усього світу.
Добре.
Просто щоб ти знав.
Дякую.
- Ну що, почнемо? - Давай.
Що ти робиш?
Іссе.
Тобі не можна вставати з ліжка.
Мені вже набагато краще.
Куди ми їдемо?
У «Вассал».
Що там?
Вино.
Яке вино?
Особливе.
Прям таке особливе?
Так.
Добре. Сідай.
МАРСЕЛЬ – АВІНЬЙОН НІМ
А твоя сестра сама не розбереться?
Вона найкраща.
То в чому проблема?
Вона непередбачувана. Я їй не довіряю.
А це точно через неї?
Ти про що?
Ні про що. Вибач. Лізу не в свої справи.
Ні, ти почала говорити…
Мені здається,
ти просто доводиш собі, що кращий за неї.
Обожнюю крінжові паузи.
Наступне… Кріола з Аргентини.
Я його знаю.
Це сорт, який замінили на мальбек.
Міцніший. Він нам не підходить.
Стій, стій!
- Кажу тобі, не воно. - Так, але…
- Дай… - Так, вибач.
Іссе? А ти тут звідки?
Багато вже спробували?
Більше половини.
Так, 71.
Вибрали два, які більш-менш схожі.
Подивіться на колір.
Ці вина дуже насичені.
Немає сенсу їх пробувати. Ви все не так робите.
Ти ж маєш бути в лікарні.
Я ма… мабуть, поїду.
- Алло, Дай. - Наташа?
Що там?
Як Іссе?
Нормально. Краще.
Я просто думаю, чи не божевільний він.
Знову хоче пірнати?
Ні. Але прямо в цю секунду
твій друг збирається дегустувати сотню різних вин,
тоді як має лежати в лікарні.
Значить, він одужав.
Не переживай.
Я пішов. Бувай.
Добре.
Ще десять.
ГЕРБЕМОН
Гербемон.
Це не просто забутий сорт винограду.
Він ще й заборонений.
Знаєте, що кажуть про вина, зроблені з нього?
Що від них божеволіють.
Заспокойтеся. Це легенда.
Так, під час ферментації він виділяє метанол,
але в дуже малих кількостях. Це вже доведено.
Насправді його заборонили з фінансових причин.
Ось. Гербемон, який ми тримаємо в центрі.
Гербемон – це як Бог і диявол в одній подобі.
Мало хворіє, лікувати не треба.
Що не вигідно для хімічної промисловості.
Через це в 1935 році французький уряд його заборонив.
І сьогодні вина з нього вже не роблять.
Хтось таки робить.
Добре.
Ще, будь ласка.
Ще трошки.
- Буде для вас бонус. Гаразд. - Чудово, дякую.
- Ось. Дякую. - Тримайте.
- Доброго ранку. - Доброго, Кіну-сан.
Кіну-сан!
Доброго ранку.
Радий вас бачити.
- Так давно не бачились. - Так.
- У вас усе добре? - Так.
А у Хоноки-сан?
Теж.
Дякую. Заходьте ще.
- Гарного дня. - Дякую.
Дякуємо, що завітали.
- Кіну-сан, вам як завжди? - Що?
А, так.
Що?
Я хотів тебе набрати, але ти б не відповіла.
З твоїм сином стався нещасний випадок. Він ледь не загинув.
Під час дайвінгу. Він зайнявся фрідайвінгом.
Ледь не потонув.
Зараз у лікарні, у Франції.
Де саме?
У Марселі, лікарня Ла Тімон. Відділення пульмонології.
Він одужає?
Подзвони йому.
Він тобі не відповість, але його це заспокоїть.
Я так думаю.
ІССЕ
Іссе!
Прийшли результати по воску.
Дізнаємося, звідки він, і тоді знайдемо гербемон.
Дивись!
Це латина.
Лікарі знають латину.
Так, але лікар зайнятий. Вийдіть, будь ласка.
Вибачте.
Коли закінчиш, підемо до пасічника.
Ви йдіть. Він лишається.
Ясно.
Вам пощастило, месьє Томіне.
У вас вода в легенях, але температури немає, а отже, немає інфекції.
Принаймні зараз.
Але у вас важка пневмопатія.
Не перенапружуйтеся.
Уникайте хвилювань. Відпочивайте. Споглядайте пташок. Добре?
Polygonum aviculare. Березка.
Вона є скрізь, де люди, навіть у містах.
Oxalis pes-caprae.
Квасениця козяча, з Південної Африки.
Paliurus spina-christi.
З його колючок робили вінець Христа.
Оливка, чебрець, Centaurea pumilio,
деревій звичайний… Це все Середземномор'я,
точніше Греція, бо там є грецький суничник.
Греція велика.
Оцього не знаю.
Micromeria acropolitana Halácsy.
Галачі, Галачі… Галачі.
Що таке?
Галачі, Галачі…
Галачі. Знайшов.
У 1908 році Ойген фон Галачі
завідував Афінськими ботанічними садами і склав список усієї флори Греції.
Знімаю перед ним капелюха.
Є. Micromeria acropolitana.
Уперше була зібрана в 1906 році.
Це ендемік,
тобто вона росте тільки на Акропольскому пагорбі в Афінах.
Квітка, яка росте тільки на Акрополі?
Ну, буває. Це ж природа.
Ай.
Раніше вона там росла,
але з 1906 року її там більше не знаходили.
Значиться як «зникла».
Прикро.
Каміло…
Але цей віск і навіть вино не з 1906 року.
Як я думаю.
Ну, щодо вина не певен…
А от щодо воску – ваша правда.
Йому не більше 20 років.
Тобто ваша квіточка ще існує.
Ставлю на це гроші.
Вирушайте на Акрополь і знайдіть там вулики.
- Дякую. - Так,
мені хтось пояснить, про що йдеться?
АФІНИ – ГРЕЦІЯ
Як довго.
Казав же: треба бронювати.
Ні, так не піде.
Маєш кращу ідею?
Це не найкраща ідея.
АФІНСЬКИЙ АГРАРНИЙ УНІВЕРСИТЕТ
То ви шукаєте польову квітку,
про яку майже ніхто не чув,
і думаєте, що з неї роблять віск для пляшок?
Так.
Ви, певно, любите свою роботу.
Я свою обожнюю.
Інколи вона приводить мене в дуже неочікувані місця,
наприклад, на береги Амазонки.
А от мою доньку це дратує.
Вона хоче, щоб я няньчилася з її дітьми.
Що ж, вам пощастило, що ви мене знайшли.
У 2006 році мій колега знайшов вашу квітку на Акрополі.
А в 2009-му професор із Копенгагена підтвердив, що вона справді існує.
Уявіть, вона походить з часів Софокла, Гомера.
Погляньте.
Що це?
Це ДНК мікромерії acropolitana Halácsy.
Хіба не чудово?
Так. Але навряд чи це нам допоможе.
Ви не знаєте, біля Акрополя є вулики?
Мають бути,
бо донька якось приносила банку меду,
яку купила у дивака біля церкви.
Казав, що у нього є вулики прямо там, у районі Акрополя.
А можете спитати у доньки, як його звати?
Щоб я сиділа з її дітьми?
Будь ласка, мем.
Не спіши.
Вибач.
Вибачте. Ви тут живете?
- Так. - Я шукаю церкву Святого Георгія.
Так. Вам туди.
- Туди. Так. - Так.
Дуже дякую.
Іссе, викликати лікаря?
- Я викликаю. - Ні, не треба. Дай мені хвилинку.
Добре.
Ти йди. Я наздожену.
- Точно? - Так.
Іди. Зі мною все добре.
Добре.
Не бійтеся. Вона просто втомилася.
Вона добра.
Бджоли відчувають кінець літа й знають, що скоро помруть.
Треба за них молитися.
Ви Алексі Піп'я?
Смачно?
Дуже.
Вам краще?
Мед лікує все.
Дякуючи Богу.
Скільки у вас вуликів?
Було шість, тепер три. Спорожніли.
Бджоли гинуть через людей.
У вас багато меду?
Що далі, то менше.
А віск ви збираєте?
О, аякже.
Віск – священний. Це благодать Святого Духа.
З нього роблять свічки, а свічки – це символ молитви.
Свічки ви теж робите?
Свічки – ні. Я віддаю віск у монастир у своєму селі.
А де ваше село?
У Грузії.
Ви не грек?
Я родом з Грузії.
Грузія.
Прекрасна їжа, прек… прекрасне вино.
Як каже Бог: їжте хліб і пийте вино.
Особливо якщо воно з Кахетії?
Я не з Кахетії, а з Картлі.
Картлі?
Знаєте, де це?
Авжеж. Я енолог.
Винний експерт. Тому я вас і шукав.
Точніше, я шукаю вино.
А вашим воском пломбують пляшки цього вина.
У цьому монастирі роблять вино?
Так.
Як називається ваше село?
Добрий день. Вибачте, ви говорите англійською?
Так.
Я шукаю одну людину. Можливо, ви його знаєте.
Алексі Піп'я.
Так, знаю.
Дай, це я.
Мені потрібна довірена людина в Грузії.
Ти зараз де?
У Греції.
У тебе все нормально?
Усе добре.
Чорт.
Вражає. Є один хлопець. Скину його контакт.
Дякую.
Боже! Іссе!
Де ти був?
Я дістала адресу Алексі.
Я його бачив.
Що?
Він назвав монастир у Грузії,
куди передає свій віск для вина.
Чудово.
Містер Томіне? В аеропорт?
Так. Хвилинку.
Ти зібрався їхати без мене?
Ні.
- Спершу заїдемо в готель. - Добре.
Ти йдеш?
Готель «Квінта».
ЗА ОДНОЙМЕННОЮ МАНҐОЮ ТАДАШІ АҐІ ТА ШУ ОКІМОТО
Переклад субтитрів: Вероніка Рудик