PODĽA MANGA KOMIKSU TADAŠIHO AGIU/ŠU OKIMOTOVEJ
BOŽSKÉ KVAPKY
NEROZUMIEŠ, ŽE TO VŠETKO ROBÍM, ABY SOM ZACHRÁNILA TOTO VÍNO!
Kde je Issei?
Zajtra sa vráti.
Mal ma plné zuby?
Musel niečo zariadiť.
A nechal ťa s mužom, ako som ja?
Možno ty si tu sám so ženou, ako som ja.
Dobre.
Tak ochutnáme nejaké vína?
Poďme.
S akým začneme?
- Týmto? - Počkaj. Najprv si spravme atmosféru.
Janis Joplinová.
Super.
- Hudba, alkohol, pekná Francúzka… - Nešaškuj. Počúvaj.
Vedel si, že neznášala svoje rodné mesto?
Hneď ako mohla, utiekla do Kalifornie. Chcela zmeniť svet.
Keď to počúvam…
myslím na hurikán, čo všetko spustoší.
Čas, čas
Ovoňaj.
Ľahko sa žije
Spočiatku znejú tóny neharmonicky,
akoby neboli zjednotené.
Sú v ňom tri odrody viniča.
Každá má svoju vibráciu.
Ale v ústach…
Vysoká bavlna
Vybuchne.
Z chaosu sa stáva harmónia.
Ocko je bohatý…
Z troch odrôd vznikne jedna.
Teraz zatvor oči.
…taká prekrásna, zlatko
Zatvor oči.
Sŕkni si.
Nie, nie, nie Neplač
Neplač…
Stále počuješ hudbu?
Víno je ako hudba.
Spája ťa s tvojimi pocitmi.
Zahojí rany.
„Clos Venturi.“
Talianske?
Korzika.
Malé vinárstvo položené v horách.
Nádherné.
Ďalšie.
To je kto?
Hermitage, Jean-Louis Chave, 2009.
Lipa…
zemolez…
Som v hojdacej sieti…
u seba doma.
Je večer.
Pofukuje jemný vánok.
Kolíše ma do spánku…
Je so mnou priateľ.
Chystáme si dať pohárik, ale ešte nie hneď.
Nehovor o svojom priateľovi.
Všetko to ničí.
Teraz ty.
Som na plachetnici.
Cez závesy kajuty presvitá svetlo.
Práve sme sa milovali.
Pokračuj.
Čoskoro sa vrátiš do Francúzska.
Plačeš. Si stratená.
Chcem, aby si ostala.
Nie.
Poviem im, nech ti donesú večeru.
Tu Tamar.
Je tam Issei?
Spí.
Tak skoro? Je v poriadku?
Bol veľmi unavený.
Ešte si u Davita?
Áno.
Nuž, tak ti želám veľmi pekný večer.
Honoka? Honoka!
Honoka! Honoka!
- Ocko! - Pomoc! Pomoc!
Pomoc…
Pevne, dobre?
Aj tento.
Nemyslela som si, že to dokážeš.
A teraz…
musím dodržať sľub ja.
Poznáš ju?
Nie.
Povedz mi, čo vidíš?
Malého chlapca…
osamote…
Je zima.
Je chladno.
Stratil sa.
Nie, nestratil sa.
Hnevá sa.
Nič o mne nevieš.
Pravda.
Vôbec nie si taký, ako som čakala.
Je hrozné, že tvoja rodina nevie, kto naozaj si…
Je im to jedno.
Tamar nie je ako tvoj otec.
On ju naučil ťa nenávidieť, no nie je to jej vina.
Tak ako nie je tvoja vina, že ti umrela mama.
Je prekrásna.
A poznám len jedno víno, čo sa k nej hodí.
Áno.
Kde si bol? Volala som ti.
Poviem ti to neskôr.
Dobre, Davit vraví, že sa chce zastaviť na pohár vína.
Camille sa pýta, či môže Davit prísť a ochutnať tvoje víno.
Daj mi kľúče.
- Choď. - Dnes ma netreba?
- Nie. Urob si voľno. - Dobre. Ako chceš.
Nemal som prísť.
Všetko dobre dopadne.
Iste.
Nič sa nezmenilo.
Stále ten istý nahovno zápach.
Neprišiel som ozbrojený.
Prosím, sadni si, Davit.
Pridáte sa, či ako?
Keď som ťa naposledy videl…
bola si na trojkolke.
Aj ty si zostarol.
Máš šediny.
Napime sa.
Ročník 89. Rok, keď si sa narodil.
Rok, keď som sa narodil.
Rok, keď som sa narodil a mama zomrela.
Chceš sa rozprávať? Som tu.
Dobre.
Ahoj.
Ďakujem.
Je ti niečo?
Dnes sú šťastní.
Zajtra to nebude také jednoduché.
Vieš, čo mám na tebe rada?
Čo?
Že je s tebou zábava.
No tak, Issei. Zachránili sme to víno.
Deje sa niečo?
Nechceš sa prejsť?
Koľko si mal rokov?
Tri.
Myslím, že to bolo na ostrove Okinawa.
Keď som mala tri…
spomínam si na zemetrasenie v Kóbe.
Uprostred noci ma zobudilo.
Bola som vydesená. Myslela som, že na mňa spadne dom.
Prišla po mňa mama,
zobrala ma do záhrady, pod hviezdy,
a zaspievala mi, aby som sa upokojila.
Moja mama…
by na mňa nechala tú strechu spadnúť.
Ibaže moja mama prisahá, že sa to nestalo.
Keď sa zatriasla zem, pribehla do mojej izby…
a spala som.
Nič som si nevšimla.
Občas si zameníme to, čo sa skutočne stalo, čo nám povedali,
- čo si predstavujeme… - U mňa je to iné.
Som si istý, že sa to stalo.
Tak potom ti verím.
Camille, Issei. Poďte s nami.
Preberieme to, keď tu skončíme.
Áno.
- Staráme sa. - Nie.
Tak dlho som ťa
- hľadala na hore. - Čo?
Sme tu.
Nič. Všetko je skrátka úplne iné.
Ten je Ketevanin?
Áno, do toho si nacikal.
- Poď. Poď. - Poď.
Poď, Davit. Poďme.
Aj tak si to nepamätám, bola som príliš malá.
Hej, ale stále si pamätám, ako ma potom otec zbil.
Poď, poď.
Vyberme si.
- Koľko? - Tak 20.
Očakávame mnoho hostí.
Davit, vezmi ich.
- Stačí. Vezmi ich. - Nie, to stačí.
- Ber. - Daj, mami.
Poďme už.
V poriadku?
Drahí moji.
Máme hostí, tak poviem pár slov.
Ak sme tu dnes všetci spolu…
možno je to vďaka Bohu.
Chvála Pánu.
Ale predovšetkým je to vďaka vám, Camille a Issei.
Pomohli ste nám spomenúť si, že…
sme kedysi boli deťmi.
A máme rovnakú krv, Davit.
Zabudnime na to, čo bolo,
a odpúšťame ti, Davit.
Napime sa. Nazdravie.
Nazdravie.
Víno som nepil roky.
Zdá sa, že som v tejto rodine zmeškal niečo dôležité…
moja rodina, a ďakujem vám.
Môj život sa za dva dni zmenil a chcem vám za to obom poďakovať.
Bol som grobian a teraz ma rešpektujú. Neviem, čo sa stalo.
Som stále rovnaký, ten istý chlapec, čo našťal do kvevri.
Rúhanie.
Keď tu však teraz už po sebe tak upratujeme,
unúval sa niekedy niekto z vás opýtať, prečo som to spravil?
Alebo ste si len pomysleli: „To je celý on. Od narodenia zlý.
Nič s tým nezmôže.“
Však?
Tamar, chceš im to povedať? Prečo sa to stalo?
- Davit. - Ešte som neskončil.
Deň predtým otec zastrelil psa.
Zabil mi psa, pretože sa mu nepáčilo, ako štekal,
alebo možno preto, že som ho mal tak strašne rád.
Pretože som mal len jeho.
Zohrieval ma, keď som sa v noci bál.
Chránil ma.
A mimochodom, oni to nerobili.
A nepamätám si, že by tam bola, keď sa to stalo.
Nespomínam si, že by si niečo povedala,
keď ma otec na tri dni zatvoril v pivnici.
V tme.
Zatvoril ma v pivnici bez svetla, jedla či vody. Bez ničoho.
Vytiahli ma odtiaľ, vyčerpaného,
a teraz vravíš, že mi odpúšťate?
To vy by ste mali žiadať o moje odpustenie!
Doriti, mali by ste kľačať!
Začnite sa baliť, pretože to tu celé predám.
Všetko. Je koniec, hotovo. Spálim to do tla.
Koniec.
Pusti ma.
Voláte Davitovi Abašidzemu. Zanechajte odkaz. Ďakujem.
Odkazovka. Skúsim znova.
Nemá to zmysel.
Rozhodol sa.
Upokojí sa.
Zaplietli sme sa do príbehu, čo nie je náš.
Vráť mi mobil.
Počul si ho.
O dva týždne toto všetko zmizne.
To chceš?
Toto víno je prekrásne a zmizne.
Vráť mi mobil. Prosím.
Kam ideš?
Poď so mnou.
Tamar.
Mám nápad.
O dva dni musím byť v Paríži na Súťaži prvého ročníka vína.
Ide o jednu z najvýznamnejších súťaží na svete.
Je vyhradená výlučne pre nové vína, ktoré ešte neboli na trhu.
Ako tvoje.
Môžem ich presvedčiť, aby tvoje víno zaradili do súťaže.
A vyhrá. Som si tým istá.
Nechcem vyhrať súťaž.
Ty nie. Ale Davit áno.
Nechaj Davita tak.
Tamar, víno, čo vyhrá túto súťaž, sa okamžite stane celosvetovo slávnym.
Davit je obchodník.
Pochopí, že je to v jeho záujme.
Bude to fungovať, sľubujem.
Musíš mi veriť.
Nepočúvaš ma.
Toto víno nikdy nebude súťažiť.
Nikdy sa nebude predávať.
Nie je na to vyrobené.
A teraz poďte, pomôžte nám presunúť víno do kláštora.
Musíš počúvať, čo ti hovorí.
To ona nepočúva.
Si sebecká…
presne ako náš otec.
Vidíš? Víno je zachránené.
Áno?
Tu Ketevan.
Ďakujem.
Neviem, či budem mať zajtra silu vstať tak skoro,
takže sa rozlúčim teraz.
Ďakujem za všetko.
Príď nás navštíviť, dobre?
Aj ty mňa.
- Dobrú. - Dobrú.
Dobrú noc.
Pre teba.
Z roku 2021.
Posledný ročník.
Už nikdy nebude ďalší.
Môžeš si jednu otvoriť, ak sa ešte niekedy budeš báť tmy.
Ďakujem.
Dobrú noc.
Dobrý.
Ach. Nie. Dám si ju k sebe. Ďakujem.
VER MI
Krava.
PODĽA MANGA KOMIKSU TADAŠIHO AGIU/ŠU OKIMOTOVEJ
Preklad titulkov: Jozef Ferencz