EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Det var knäppt, men nu när alla trodde att Katie hade cancer
misstänkte ingen mig. Jag ville inte utnyttja det,
men varför ge sken av att båda var sjuka?
Här, Katie. Det är ett ljus. Det luktar födelsedagstårta.
Tack.
Tack för att du inte sa nåt. De sorgsna blickarna är värst.
-Det är inte så illa. -Inte?
Inte ens det bekymrade snedhuvudet? "Hur mår du, Katie?"
-Hur mår du, Katie? -Hannah, du vet att jag inte har cancer.
Jag vet. Men folk får inte tro att jag inte bryr mig.
Du är min hjälte!
Det är väl knäppt att folk beter sig så annorlunda?
Skillnaden är inte så stor.
Vem bryr sig? Och jag blir klar med julklapparna tidigt.
"God jul, mormor."
Lystring, elever. Jag ska presentera mig. Jag är miss Rogers.
Jag vill berätta att imorgon är det provspelning inför höstpjäsen.
Känner ni kärleken i luften?
För mig i alla fall. Han heter Scott. Men det angår inte er.
Det inspirerade mitt val av Romeo och Julia.
Just det. Vi ska dyka ner i Shakespeares värld.
På återseende, mina ädla herrar och jungfrur.
-Minns du förra pjäsen vi var med i? -Skönheten och odjuret, ja.
-Du var Belle, och jag en dansande gaffel. -Du var suverän som gaffel.
Jag har alltid velat spela Julia.
Det är ett naturligt steg från gaffel till Julia.
-Anmäl dig! -Ja, det ska jag.
Och nu slipper jag dansa runt med en köttbulle på huvudet.
Man vet inte med miss Rogers.
Hon gjorde vampyrmusikal av The Sound of Music.
Just ja. "Naturen fick liv", men alla andra var döda, så...
Jag har dig
När jag börjar tappa mark Gör du mig så stark
Jag har dig
När jag inte står ut Gör du att allt blir bättre
Vi gör det tillsammans
Jag har dig
Vi gör det tillsammans
Hallå, jag är he...
Vem plockade inte undan sin disk imorse?
Det var ju jag.
-Förlåt, mamma! -Se till att det inte händer igen.
-Hej, mamma. -Hej, gumman. Hur var det i skolan?
Toppen. Jag ska provspela för höstpjäsen.
Vad härligt!
Har jag sagt att jag var med i en uppsättning av My Fair Lady?
Jag körde lite Cockneyaccent.
Jaså? Det ska inte jag.
Jag går till Alexa och övar lite.
Ledsen, polar'n. Du ska passa...
Du måste passa Jack. Jag ska till skolan.
-Då kan jag inte koncentrera mig. -Han är ju tyst som en mus.
Det var olycklig tajming.
Okej, fokusera på det du måste göra
så löser jag det, som mammor gör.
Tack!
Herregud. Jag behöver en mamma.
"Men tyst, vad strålar genom fönstret där?
Det östern är, och Julia är solen."
Vad kul!
-Jag har inte fått rollen än. -Jag såg din gaffel. Rollen är din.
Hej, gumman.
Det var nära. Är hon på det humöret sjunger hon Katy Perry-låtar.
Jag ryter gärna.
-Då börjar vi. Jag är Romeo. -Men jag är inte redo att...
Jag är inne i rollen.
"Skall mer jag lyssna eller svara genast?"
Vänta! Jag blir alltid nervös inför en provspelning.
Och... Det låter väl fånigt,
men när vi satte upp pjäser förr hade vi ju dina nallar som publik?
-Ja. -De visade alltid ett sånt stöd.
Utom den stora kaninen med den kritiska blicken.
Bernard.
Vad har hänt med våra kompisar?
Tja, jag har ju växt ifrån dem.
Till slut säger man ju:
"Varför har jag en massa mjukisdjur vid min ålder?"
De kom hem!
Hej, Lucas.
Jag har glömt vad vi sa. Åtta dollar i timmen, eller?
-Vi sa nog tio. -Just det.
Jag har tur att en så fin, ung man ställer upp för Jack.
Han ser verkligen upp till dig.
Det gör vi alla.
Tack. Det blir ändå tio.
Okej. Men jag vet precis vad vi har i frysen.
-Lucas! Jag tyckte att jag hörde dig. -Hej. Vi kan väl hänga lite?
Fick du mitt mess om att hänga?
-Har du en mobil? -Ingen riktig.
Så det är konstigt att du fick mitt mess.
Nu ska vi hänga i alla fall.
-Som bästa kompisar? -Visst.
Okej. Då spelar vi Pokémon.
Nej, vi cyklar. Nej, vi bygger ett fort. Jag vet. Ljussabelduell!
Jag är Obi-Wan Kenobi. Jag kan styra din hjärna.
Vi kan väl bara slappa?
Så... det här är att slappa?
Ja.
Att slappa är rätt tyst.
Det kan vara tystare.
"Det som ros vi kalla, med annat namn dock lika ljuvligt doftar.
Så Romeo, om han ej hette Romeo,
har samma dyra värde som han äger förutan namnet."
Oj, Katie! Det var jättebra.
-Var det? -Men lita inte på mig.
Lyssna på dem.
"Bra, Katie! Ja!"
-Jag kan få rollen. -Herregud! De stormar scenen!
Har vi slappat klart?
Inte än, kompis. Många slutar slappa när det blir tråkigt,
och håller aldrig ut för att uppnå det äkta slapptillståndet.
Jag fattar knappt att jag säger det, men...
...det är läggdags.
-Hej. -Lucas?
-Vad gör du här? -Passar Jack.
Jaså? Var är han, då?
Svårt att veta.
Så...
Här är vi.
-Alexa sa att du vill vara med i pjäsen. -Ja, det är Romeo och Julia.
Berättelsen om två tonåringar som är vansinnigt förälskade,
men inte kan vara tillsammans.
Det är en tragedi.
-Vet du vad jag precis kom på? -Ja?
-Du är här. -Det är jag.
Jag kan gå hem.
Det här måste vi göra om!
"Ty vad är Montague? Ej hand, ej fot..."
Nu så!
Se Julia. Var Julia.
Det kommer att gå jättebra.
Jag hoppas det. Jag vill verkligen ha rollen.
"Vad gör väl namnet?
Det, som ros vi kalla, med annat namn dock lika ljuvligt doftar."
Där satt den.
-Det var bra, Vanessa. -Visst var det?
Scott.
Han vill äta middag ikväll.
Signalen har ljudit, jakten börjar.
-Vågar jag öppna mitt hjärta? -Jag vet inte. Jag är 14.
Nu ska Katie Cooper provspela inför rollen som Julia.
Ska cancertjejen provspela? Då är det kört. Hon får ju rollen.
-Katie Cooper? -Jag är Coopie Kater.
Julia.
"Ty vad är Montague? Ej hand, ej fot...
...ej..."
Kom igen!
Okej.
"Det, som ros vi kalla, med annat namn dock lika ljuvligt doftar. Eller hur?
Så Romeo skulle ju ändå vara Romeo, liksom, även om...
Jag struntar väl i vad familjen säger. Jag älskar Romeo!"
Hurra!
-Jag tror att vi har vår Julia! -Va?
-Va?
Du är Julia.
Coopie, din råa potential...
...och mina dramastudier...
Tack så mycket. Jag ska inte svika dig.
-Herregud, Julia! -Jag är Julia!
-Hur gick det till? -Jag vet inte. Fortsätt framåt.
Lex, vad tycker du?
Åt vänster eller åt höger?
Livet är fullt av svåra val.
-Är mamma hemma? Pappa? -Nej. Jag är här.
Okej.
Katie provspelade idag.
Och hon var usel.
Men hon fick rollen!
-Saknar du mamma och pappa nu? -Ja.
Hon kan ha fått rollen eftersom folk tror att hon har cancer.
Min stora skräck är att jag får saker jag inte förtjänar.
Nu händer det Katie. Men vad ska jag göra?
Berättar jag, händer samma sak mig.
Säger jag inget, får jag skuldkänslor för Katies skull.
Mamma är snart hemma.
Ja, du har rätt.
Katie sa att det var lugnt. Jag borde släppa det.
-Det ordnar sig. -Tack.
Jag pratade med mitt hår.
Hej, gumman!
Hur gick provspelningen? Du messade aldrig.
Men din min avslöjar att det gick bra...
Dåligt...?
Bra? Berätta. Det har varit en lång dag.
-Jag är Julia. -Jaså?
Vad då? Skulle jag ha låtit bli?
Nej, så klart inte. Jag är så stolt!
-Tack. Repetitionerna börjar imorgon. -Måste jag hitta en barnvakt igen?
Jag ska hitta en barnvakt igen!
Jag hörde precis!
Grattis! Idag Julia, imorgon Broadway, och sen en Oscar.
Förlåt, jag har precis druckit espresso.
Det här innebär mycket jobb, men det kommer att bli så kul.
Just det, de behöver frivilliga föräldrar som hjälper till med produktionen.
"Scenografi, kostymer, repetitionstilltugg."
Var finns alternativen för trötta, förtjusande ensamstående?
Jag älskade att göra kostymerna till Alexas produktioner.
Kungen och jag var en favorit. Jag får komplimanger än idag.
-Du var så duktig. -Ja, det var fint.
Tack.
-Nån chans... -Gärna!
Jag kände mig faktiskt lite utanför
nu när Alexa inte är med, så räkna med mig.
Tack.
Det blir kul, va?
Julia må vara dödsdömd, men hennes kläder blir inte tragiska.
Hallå! Ursäkta mig?
Jag sitter fast!
-Alexa, vad bra. Min kjol... -Hoppas att Katies repetition går bra.
Kan du bara...
Hon behöver höra att hon fått rollen för att hon är bra.
-Har du en sax? -Hon fick den rent och ärligt.
Hon ska inte behöva undra hela livet.
-Har du en vass nyckel? -Jag måste iväg.
Du förtjänar det här.
-Hur mår du? -Jag förtjänar det här.
Jag ville bara presentera mig. Jag är Romeo. Ryan. Romeo.
"Vad gör väl namnet?" Eller hur?
Just det. Förlåt, jag heter Katie.
-Julia. -Jag vet.
Du är väl inte nervös för kyssen? Vi ska ju kyssas.
Som Romeo och Julia, alltså.
Du ska veta att jag är en gentleman.
Va?
Just det. Jag också.
Alltså, en gentlekvinna.
Vilka gentlemänniskor.
Ja, men farväl, milady!
Jag behöver min Romeo och Julia.
Hvi är min Romeo och Julia?
Det är en månbelyst kväll vid villa Capulet
när våra fördömda älskande möts.
Och... börja!
Jag svär dig vid den helga månen där...
...som över trädens toppar strör sitt silver.
-Svär ej vid månen... -Vänta. Det är nåt som fattas.
Verkligen.
-Vanessa skulle ha fått rollen. -Hon är usel.
Vampyrer?
-Vi försöker igen, Katie. -Va? Okej.
Hon påverkas säkert av cancern.
Svär ej vid månen, månen är så flyktig...
...och växlar månatligt...
-Jag måste spy! -"Jag måste spy." Var står det?
Ta sophinken!
Det var nära.
-Katie, vad bra. Min kjol... -Åh, Hannah.
Vilken hemsk repetition.
-Skulle du kunna... -Allt viskande påverkade mig.
Men jag vet att jag kan.
-Har du en sax eller... -Vem bryr sig om vad folk tror?
Eller hur? Ja, just det. Jag måste iväg.
Har du inte ens en vass nyckel?
Hur går det, kompis?
-Jag åt ett gäng småmynt. -Coolt.
Hörru!
Jag trodde att vi skulle ha kul.
Jack, din mamma ringde.
-Vad sa hon? -Att jag ska ge dig pilmiddag!
Du har förklarat krig mot Skrull Warrior. Han visar ingen nåd.
-Ingen nåd! Frihet för jorden! -Skrulls ska segra!
Mitt kraftfält är uppe!
Det funkar bara på andra våningen!
Vi har en hemlig källare! Det här är andra våningen!
-Hej. -Hej. Slutade ni tidigt?
Lucas får timpeng, så jag har 15 minuter egentid kvar.
Egentid? Jag tar nog ett glas egentid.
Tack för att du gör kläderna.
Jag skäms.
Raring, du är ensamstående mamma som kämpar med jobb och skola.
-Du är en inspiration. -Är det mitt?
-Vill du sy upp fållen? -Nej.
Inte jag heller. Låt ungen snubbla.
-Där fick jag dig. Du är död! -Jag är en cyborg. Jag kan inte dö!
-Ni har visst kul. -Ja. Lucas är toppen!
Jag kan inte tacka dig nog, Lucas. Du är en ängel.
Vänta.
Var du barnvakt åt mig?
Jag trodde att vi hängde.
Det gör vi.
Ni måste inte betala mig.
Jag hänger med Jack eftersom... han är min kompis.
Vad snällt av dig.
Att hänga med dig är grymt.
-Allvarligt? -Hyperfart!
Jag jagar dig till universums ände!
Universums ände?
Det kan ju ta ett tag.
-Jag har inte bråttom. Nu är det gratis. -Ja.
-Hej. -Hej.
Jag vet att det var tufft igår,
men innan viskandet började såg vi alla hur bra du var.
Vi?
Tänk att Bernard kom hit!
Han hatar ju att åka bil.
Tack.
Tro inte att kyssen är allt jag tänker på.
Vet du vad? Vi ses där uppuss. Uppe! Där uppe...
Hej.
Jag har tänkt efter. Det är oväsentligt om pjäsen blir bra.
Att du får spela Julia är viktigast.
Lycka till på repetitionen.
Va? Jag har inte gjort nåt än.
Sluta.
Sluta!
Jag slutar!
Katie, vänta!
Vänta! Gör det inte.
Nu förstår jag varför du inte vill berätta.
Det är svårt att tro på sig själv när ingen är uppriktig.
Jag trodde att jag var bra, men jag hade fel.
Nej. Du var jättebra.
Jag vet vad som är sant, och de måste också få veta.
Alexa?
-Är allt som det ska? -Nej.
Okej, alla har hört ryktet om att en tjej i vår klass är sjuk.
Vissa av er tror att det är Katie.
Och vissa tror att hon fick rollen för att hon har cancer.
Har du cancer? Det visste jag inte.
Jag har mest tänkt på Scott.
-Han är min kille. -Katie har inte cancer!
Hon rakade huvudet för min skull.
Det är jag som har cancer.
Hemligheten var avslöjad. Jag var "Cancertjejen".
Fram med doftljusen.
Jag har dig
Vi gör det tillsammans
Undertexter: Henrik Persson