V-am adunat azi ca să vă spun despre o operațiune secretă
desfășurată în ultimele săptămâni.
Nu se poate.
Un denunțător american a încercat
să ne saboteze operațiunea și să vă pună într-un mare pericol.
Mă bucur să anunț că trei dintre agenții noștri
au conlucrat la Londra și Barcelona
să elimine amenințarea și să recupereze informațiile.
Mia, Jules, Sandy, un pas în față, vă rog.
Sandy a eliminat denunțătorul cu abilități de expertă,
Jules a neutralizat destinatarul informațiilor
și Mia s-a infiltrat în operațiunea care încerca să ne saboteze,
expunându-se unui mare risc...
Și i-a distrus.
Totuși, operațiunea a avut un preț.
Leo Garner a fost ucis în acțiune la Barcelona.
Iar Clemency Jones și-a sacrificat și ea viața.
Amândoi sunt jeliți și omagiați azi aici.
Ea e?
Au căzut, dar rămân cu noi.
Au căzut, dar rămân.
VIENA, AUSTRIA
Williams, ora 13.00.
Mă duc la prânz. Revin la 13.55 fix.
IEȘIRE... CIA
Ce mai faceți?
Bine. Mersi. Masa obișnuită, vă rog.
Mulțumesc.
Cum a fost, domnule?
Bună. Mersi. Nota, vă rog.
- A fost achitată. - Pardon?
A plătit cineva.
Sunteți norocos.
Nu mișca.
Desertul e adorabil aici.
Poftim?
Sunt Marissa Wiegler.
Ai o listă de ținte pe care le elimină o unitate rebelă din CIA.
Toate celelalte nume sunt tineri motivați politic, cu conștiință socială.
Dar sunt civili.
Tu ești analist CIA în Europa Centrală și de Est.
De ce e numele tău pe listă?
Nu sunt în CIA.
- Lucrez în ambasadă. - Ethan, știu cine ești.
Conduc secția din Paris. Codul Vezuviu. Poți să mă verifici.
Uite ce e.
Nu fac decât să colecționez date și să scotocesc...
Te-ai implicat în ceva neoficial în ultimii doi ani?
De ce să am încredere în tine?
Ai o iubită în oraș.
Așteaptă un copil.
Gândește-te ce variante ai.
Te sun pe telefonul ăsta.
Spune-mi tot ce știi.
Mia, cred că ești mândră de tine. Felicitări!
- E foarte tare. - Mersi.
Bună.
De ce n-ai zis nimic?
Știi cum e. Urmam ordinele.
- Sunteți uimitoare! - Mersi!
Ai făcut treabă bună.
Doamne!
O să rămânem aici o vreme.
Vrem să ne asigurăm că acordul operațional merge conform planului.
De acord.
Presupun că totul e pregătit la centrală.
Vrem acces la camerele de supraveghere.
Nicio problemă.
Nu ne-ai spus că o trimiți pe Mia Wolff sub acoperire.
Nu știam în cine mă pot încrede.
Cineva de la Washington i-a dat lista de ținte lui Gelder.
Putea fi oricine.
Puteai fi tu.
Și ești sigur că Wiegler e moartă?
Mia a împușcat-o la Barcelona. Eu am scăpat de cadavru.
Să nu mai sari ordinea ierarhică, bine?
MESAJE AZI LA MIEZUL NOPȚII - M
Ne bănuiesc?
Nu cred.
Minți bine.
Mulțumesc.
E totul în regulă?
Da. Avem oaspeți.
Da. M-am gândit eu.
Unde ești?
La țară, în Bavaria. Rețeaua e sigură.
Ești singură?
Da, singură.
Te-am căutat. În dosar zice că ești moartă.
Și vrem să rămână așa.
Ce ai să-mi spui? N-am timp.
Îți trimit niște materiale.
Acum doi ani femeia asta a venit la Viena.
Brianna Stapleton. A zis că se ocupă de operațiuni secrete la Langley.
Ne-a recrutat pe mine și pe un programator
cu care am lucrat la un nou proiect.
Cum îl cheamă?
Max Kaplan.
Trebuia să creăm o bază de date cu civili potențial subversivi.
Oameni sub 30 de ani care, conform analizei noastre actuale,
puteau afecta interesele SUA în viitor.
Eu și Max am avut acces la milioane de fluxuri din rețele sociale,
e-mailuri, chiar și proiecte școlare.
Am început să facem o listă.
Și ce s-a întâmplat?
Nu mă simțeam în largul meu. Depășiserăm cu mult protocoalele.
Spionam puști de 13 ani
fiindcă CIA s-a gândit că ar putea fi un pericol peste 20 de ani.
Nu la asta m-am angajat.
Și am renunțat.
Altceva?
Am făcut săpături.
A reieșit că Stapleton nu era agentă acoperită.
Era dintr-un grup numit Pionierul.
Condus de un bărbat. În mesajele de e-mail private
ea îi zicea Președintele.
- "Președintele"? - Da.
MAX KAPLAN PREȘEDINTELE
Apoi m-am speriat și n-am mai cercetat.
Max s-a întors în țară, s-a așternut liniștea. Asta, acum un an.
Bine.
Iei prânzul mereu la același restaurant?
Da.
Dacă-ți plătesc iar nota înseamnă că ești în pericol.
Te vezi cu partenerul tău și mă suni imediat.
Asta e ea.
Vizitatoarea.
- Știai ceva de asta? - Am primit o listă de ținte.
- Nu știam cum au făcut-o. - Acum știi.
Cine e Președintele?
Nu știu.
Cineva din guvern? Persoană publică?
Eu mă ocup de recruți, Marissa.
Nu ajung la astfel de informații.
Bine, ascultă, am nevoie de primele cinci asasinări în Europa.
Am nevoie de Hanna la Paris
și vreau să ia ea prima țintă. Abbas Naziri.
Nu sunt sigur că pot face asta.
Vrei să afle că a fost cât pe ce să le distrugi operațiunea?
Ai grijă să se-ntâmple.
Vreau să știu cui îi raportează Stapleton.
Cine e Președintele.
Orice ai descoperi, rămâne între noi.
Bine.
Hei!
Ești bine?
Da. De ce n-aș fi?
Ești singură acolo.
Da, m-am obișnuit.
Nu am mari așteptări.
Ar trebui. Ești încă tânără.
Dacă reușim,
poți avea tot ce-ți dorești.
Marissa, chiar dacă mi-ai oferi viața pe care mereu mi-am dorit-o,
tot n-aș ști ce să fac cu ea.
Știu doar să lupt.
Bine,
vreau să vorbim despre ce-o să se întâmple peste câteva săptămâni.
O să ieșiți în lume și nu vă mai întoarceți.
Sunteți pregătite.
Dar să vă zic ceva.
Și țintele voastre sunt pregătite.
N-o să ezite să vă omoare, dacă au ocazia.
Deci trebuie să le surprindeți și să fiți nemiloase.
Sunteți soldați.
Dar, spre deosebire de soldații normali, nu trebuie să respectați reguli.
În războiul ăsta
se poate orice.
Hei! Las-o!
Discut eu asta cu Președintele.
... și revin. Pe mâine.
Asta e tot.
Salut!
Bună.
Ți-ai asumat un risc când nu ne-ai spus ce se întâmplă.
Puteam să te omor la Londra.
Ai fi vrut tu!
Ce este?
Nu pot să dorm.
Îl tot văd pe jurnalistul ucis.
E caraghios, îți...
Îți spun atâtea despre ce-ar trebui să faci
înainte de asta.
Pregătiri criminalistice.
Dar niciun cuvânt despre ce se întâmplă după.
Apropo,
Sandy încă te mai bănuiește.
Crede că ne tragi pe sfoară.
În curând o să plecăm,
iar eu și Sandy n-o să ne mai vedem, așa că...
De ce nu încerci să vorbești cu ea?
Dacă ești într-adevăr cu noi, ce ai de pierdut?
Nu trebuie să demonstrez nimic nimănui.
Nu. Niciodată n-ai făcut-o.
De asta ești singură.
Întâlnirea se prelungește. Acum vrea cafea.
Mă ocup eu.
Las-o la ușă. Nu vor să fie deranjați.
Fetele astea sunt grozave.
O armată de umbre.
Crezi că o poți învinge?
Mă bucur că nu trebuie să încerc.
Vreau ca primul val de 20 de misiuni să fie gata într-un an.
E repede.
Se poate?
Așa ar trebui. Presupunând că totul merge bine.
Ce face John Carmichael?
Se adaptează la ordine.
Și crezi ce-a zis el că s-a întâmplat la Barcelona?
N-ai încredere în el?
N-am încredere în nimeni, Brianna. Ar fi trebuit să știi asta deja.
Am așteptat multă vreme pentru asta.
Hai să ne asigurăm că nu facem greșeli.
Ce-i aia?
E pisica.
Parcă trebuia să scăpăm de ea.
Imediat.
Brianna, mă aștept la excelență.
Cred că știi că nu-mi plac dezamăgirile.
SUBURBIILE PARISULUI
MESAJ H: - PREȘEDINTE - IMAGINE
Hafeez? Aici Rachelle Sarrault.
Mi-ai făcut niște pașapoarte acum ceva timp.
Da, bine. Am nevoie de altă favoare.
Zău așa, Mia e deosebită. E prima la toate capitolele.
Și a mai ucis.
Vrei s-o pui pe ea prima?
E alegerea ta.
Unde sugerezi s-o trimitem?
Poate la Berlin?
Nu. A mai fost acolo. Prea multe amintiri. Prea riscant.
Da, desigur.
Atunci la Paris?
Ține-o sub observație.
John, mă întrebam ceva.
Ai fost în Utrax de la început.
Și după atâția ani
încă mai ești un tip de rang mediu. De ce?
Când ajungi la vârf, cazi mai de sus.
Ai băut o vreme?
Acum mult timp. Aveam vârsta ta, poate chiar mai puțin.
Eram prea stresat.
Acum doar îmi fac treaba.
Mergi în prima misiune. Paris.
Abbas Naziri.
Hanna.
Ce ți-a spus Marissa când ne-am întâlnit?
Mă întreba dacă am probleme.
Credea că poate am necazuri...
emoționale.
Și ai?
Eu nu cred.
Tu?
Ei bine...
Ăsta e momentul pe care l-am așteptat cu toții.
Și sunt foarte mândru.
De mâine începeți slujba.
Aveți șansa de a trăi
viața pe care ați creat-o aici, la Poiană.
O să lucrați sub acoperire, cu un contact minim cu baza.
O să vă jucați rolul la vedere.
Studiați bine ținta,
cu obiceiuri, mod de viață, mod de operare.
Fără încredere.
Ne bazăm pe voi.
DETALIILE MISIUNII ȚINTĂ: ZOFIA WOJCIK
VIENA
Aprobi mersul societății?
Te-ai gândit vreodată la asta?
Dacă nu te-ai gândit niciodată,
atunci dormi, ești în comă sau complet spălat pe creier.
Trebuie să te analizezi. Să-ți analizezi fiecare gând.
Să te întrebi: Ce e adevărat? Ce e bine pentru mine?
Trebuie să înveți să gândești singur.
Fiindcă, dacă nu gândești, ești complice.
... sau opinii prefabricate.
Sunt ideile tale?
Crezi ce ți-au spus părinții sau ai propriile păreri?
Ai fost liber...
MESAJ NOU DE LA TATA
... sau crezi ce crede comunitatea ta?
BUNĂ, SCUMPO. SUNT TATA.
CE VREI?
FATA DE LA LICEU S-AR PUTEA SĂ FACĂ IAR CA ÎNAINTE.
AM ZIS SĂ-ȚI SPUN.
ADMINISTRATOR UTILIZATOR - PAROLĂ
NICIUN MESAJ
Bună seara tuturor.
Reprezint guvernul SUA.
Voiam să vă spun câteva cuvinte.
În ultima voastră noapte la Poiană.
Mai întâi, vă mulțumesc
pentru ce faceți în slujba țării.
N-o să vă mai întâlniți niciodată.
O să activați singure,
în diferite locuri din lume.
Deocamdată nu știm cât timp o să fiți active.
Dar, când terminați,
o să fiți libere să duceți viața pe care v-ați creat-o.
Asta e recompensa pentru anii de serviciu pe care ni-i oferiți.
Și, cine știe, cândva,
poate o să existe o reuniune a promoției.
Deocamdată însă e vremea să vă luați rămas-bun.
Noapte plăcută.
Beți niște beri, facem cinste.
Viitorul vostru începe mâine.
Fiecare bea un shot pentru fiecare literă a numelui!
Ghinionul tău, Savannah!
Unu, doi, trei, "H"!
Te descurci.
Ești mândru?
Sunt creația ta.
Ce-o să se întâmple cu ele când se termină?
Chiar o să aibă o reuniune?
Săptămâna viitoare, la ora asta, o să fim în diferite colțuri ale lumii.
Crezi că o să ne mai vedem vreodată?
Cu siguranță.
După ce încheiem serviciul, când o să ducem o viață normală,
putem călători să ne vedem oricând vrem.
Cum ne găsim?
Ai auzit de rețele sociale, Jessie?
Acolo e toată viața noastră. La propriu.
N-am să uit niciodată locul ăsta.
Helen, devii sentimentală.
Toate ne-am schimbat aici, nu-i așa?
Nu crezi asta, Mia?
Poate.
Cred că e altfel pentru mine.
De ce?
Nu știu.
Eu da.
Sandy. Ne datorezi cinci shoturi de tequila.
N-am chef de băut.
De ce nu? E ultima noastră noapte.
- Nu știu. Mă deranjează ceva. - Sandy, ce-i asta?
Poate încerc să înțeleg de ce, dacă Mia era sub acoperire,
a tras trei gloanțe spre căpățâna mea în camera aia de hotel în Spania.
Sau poate vreau să știu cu cine te-ai văzut azi-noapte.
Acolo, la birouri.
Ce este? Ți-a mâncat pisica limba?
Ce se întâmplă?
Cu cine te-ai văzut azi-noapte, Mia?
Nu m-am văzut cu nimeni. Aveam nevoie de o plimbare.
- În toiul nopții? - Nu puteam să dorm.
De ce? De ce nu poți să dormi?
- Vorbește! - Sandy!
Nu te băga.
Cu cine te-ai văzut? Vreau adevărul.
Sandy, las-o în pace.
- Jessie, nu te băga. - Plănuiai să ne trădezi.
Cu cine te-ai văzut?
Cu nimeni. Ți-am zis, n-am putut să dorm.
Mă duc unde mă întâlneam pe ascuns cu Clemency.
De ce? De ce ai face asta?
Fiindcă am ucis-o.
La Barcelona.
Am împușcat-o în ceafă când a fugit din vilă.
Ea era trădătoarea, Sandy.
Ea a lucrat cu Wiegler, de la bun început. Nu eu.
N-am vrut să vorbesc despre asta.
Îi pătează numele.
Nici cu Carmichael?
- Puteai să ne spui. - Nu.
Fiindcă a fost prietena mea. N-am vrut, dar m-au obligat.
- Nu e treaba ta. - Aiureli!
Sandy, de ce ești așa furioasă pe mine?
N-am făcut decât să încerc să te ajut.
Te-am ajutat să te adaptezi aici.
Să-ți jelești sora.
N-o băga pe afurisita de soră-mea în asta.
Am un trecut.
Unul real.
Nu pot schimba asta.
Și nu e vina mea că tu nu poți.
Dar crede-mă.
Dacă trăgeam spre tine la Barcelona,
te nimeream.
Ne vedem la reuniune.
Cred că totul e în regulă.
PARIS, ARONDISMENTUL DOI
Bine, vorbim mâine.
Bine.
Te iubesc, scumpo.
Scuze.
Te iubesc mult. Stai, te sun înapoi.
Scuze, caut un cămin studențesc.
E pe Bulevardul Dreyfus. Îl știi?
- Da. E acolo. - Bine, mulțumesc.
- Pot să te conduc, dacă vrei. - Serios?
- Da. Acolo mă duc. - Mersi.
Ce cauți aici?
Sunt studentă. La politică.
Sunt Mia.
- Abbas, încântat. - La fel.
Scuze că ți-am întrerupt convorbirea.
Nu-i nicio problemă.
- Ce citești? - Citim Fanon.
Zice: "Fiecare generație să-și descopere misiunea, motivul de a exista."
Fanon. Cuvinte tari?
Da.
În copilărie, tata mi-a arătat tot.
Fanon, Arendt.
Iar cuvintele lor îmi par normale. De asta...
De ce îți par normale?
Nu știu. Îmi dau motivul ăla, înțelegi?
De a fi.
Bine. E drept în față.
Bine, mulțumesc.
Hei, Mia. Mă...
Vrei să bem ceva într-o zi?
Da.
Da? Poți... Îmi dai numărul?
Da.
- Ne vedem. - Mersi. Pe curând, pa.
Vă mulțumesc tuturor că ați venit!
Sper că ne-ați găsit ușor.
Și le mulțumesc celor din paza Universității că au grijă de noi!
Vorbitorul nostru de azi e un scriitor și activist,
Abbas Naziri, care o să întrebe
"Ce este Rezistența într-o lume globalizată?"
Bună seara.
Rezistență.
Cuvântul e bogat în înțelesuri, în istorie,
în această Franță în care m-am născut.
Rezistență împotriva naziștilor. Împotriva regimului Vichy.
- Benson? - Sunt afară. Pregătit, aștept.
Cuvântul e chiar mai bogat în înțelesuri
în Algeria, unde s-a născut tata.
Rezistența împotriva opresiunii coloniale.
Dar cum definim rezistența azi?
Pentru a găsi locul de rezistenței, locul potrivit,
trebuie să identificăm mai întâi structurile de putere care ne domină.
Aceste structuri sunt ascunse peste tot.
Sunt ascunse în guvern, în universități,
în bănci, în mass media,
în ce mâncăm, în ce bem, în ce respirăm,
în telefon, în calculator,
în conturile de rețele sociale.
Mulți îmi spun că nu fac politică.
"Nu sunt implicat politic."
Dar totul e politică, inclusiv carnea din farfurie.
Să spui că nu faci politică înseamnă să te supui acestor structuri
și să le lași să decidă viața și destinul tău.
Creștem și ni se spune ce să învățăm și cum,
ce să spunem și cum s-o spunem.
Ni se cere să credem în înțelepciunea autorității,
dar, în realitate, înțelepciunea nu stă în autoritate.
Așa că cel mai periculos loc dintre toate... e aici.
Azi, prima rezistență trebuie să fie împotriva noastră.
Împotriva minții noastre.
Dar întrebarea pe care trebuie să ne-o punem e dacă putem.
Suntem destul de curajoși?
A fost minunat!
Ți-a plăcut? Mulțumesc.
Bănuiesc că o știi pe Mia.
Mă bucur că ai venit.
Mi-a plăcut ce ai spus.
Mulțumesc.
Au plecat.
Recepționat.
Taxi!
Abbas, Mia...
Nu, ea vine cu mine.
Am motocicleta.
Mia, ești sigură?
Nu, e în regulă. Merg cu el.
Bine. Bonsoir.
Urmărește și raportează doar.
Ai mai mers pe ea?
Doar o dată.
- E bine? - Da.
Bine.
Sunt cu ochii pe ei.
Stai mai în spate. Nu foarte aproape.
Nu face nimic până nu termină.
Am înțeles.
N-a fost prea repede?
Nu, n-a fost prea repede. Nu mă sperii așa de ușor.
Da, pot să cred asta.
Ce este?
Nimic. Să mergem.
Ce se întâmplă?
Intră.
Bună.
Îmi rulezi o țigară?
Sigur.
Vrei să găsim un acoperiș, ceva?
Da, Mia, hai s-o facem.
Sigur ești bine?
Da. De ce?
Nu știu. Pari agitată.
Nu.
Să fumăm înainte.
Nu încerc să sărut fiecare fată, dacă la asta te gândești.
Nu gândesc așa.
Atunci ce e, doar tragi droguri?
Nu.
- Ce este? - Ai auzit ceva?
- Nu. - E cineva acolo.
Nu.
Ce faci? Mă minți.
Nu.
Ce s-a întâmplat?
Am... Am pierdut contactul audio.
Benson, intră.
Benson, raportează!
Nu-i văd.
Ascultă cu atenție.
Ce se întâmplă?
Nu-i mai văd. Intru.
Ai auzit asta?
A terminat.
Ce naiba? E Naziri!
Dă-i foc. Fă-o!
Stai. Se întâmplă ceva. Avem localnici la fața locului.
Doamne...
Îi dau foc.
Plecați de-acolo amândoi.
S-a înțeles.
Subtitrare: Retail