RO IMAGE 2000 prezintă
BOSS BABY: AFACERI DE FAMILIE
Timpul e ceva curios. Când eram mic, zilele durau o veşnicie.
Dar anii au trecut foarte repede.
- Tim, nu te uita! - Da, nu te uita!
Până să-ţi dai seama, ai devenit adult.
Mi s-a întâmplat chiar şi mie.
Nouă şi jumătate, zece. Cine nu-i gata, îl iau cu lopata!
Numele meu e Tim şi ăsta... Păi, ăsta e restul poveştii mele.
Fugiţi!
Nu-i corect, tati! Te-ai uitat!
S-ar zice că sunt un tată casnic. Ceea ce înseamnă că abia dacă stau pe-acasă.
Centura, familia Templeton! Pe locuri...
- Fiţi gata... - Start!
Unii ar spune că încă mai am o imaginaţie prea bogată.
Dar cea mai tare meserie din lume e să fii tată.
Mai multe meserii tari, de fapt.
Uneori sunt pilot de curse...
- Tati Schumacher! - Ura, Templeton!
Şi, câteodată, sunt asul aşilor în bucătărie şi împart toate porţiile.
Hai, moşule, dă-mi!
Tina...
Măi să fie! Banca învinge iar!
Sau chirurg, dacă trebuie.
Furculingură. Spatulă.
Dă-i viaţă creaturii mele!
Trăieşte!
Avem şi bune şi avem şi rele...
Nu! Uite! Oiţă e bine.
Dar mereu rămânem împreună. Soţia mea, Carol.
E un miracol!
Ea pune pâinea pe masă.
Mulţumesc! Ştiţi cum se spune...
"Contează din ce aluat eşti făcut."
Şi n-aş fi putut reuşi fără soţul meu. El e sarea şi piperul.
Iar tu eşti ca sarea-n bucate!
Ea câştigă banii... Cât eu stau cu ochii pe bebeluşa noastră, Tina.
Dar, uneori, am senzaţia că ea stă cu ochii pe mine.
Şi Tabitha, care e clasa a doua şi care tocmai a fost acceptată
la cea mai bună şcoală din oraş.
Suntem foarte mândri!
Mai ţin legătura şi cu gaşca veche.
Mă credeţi sau nu, dar Jimbo e acum primar.
Sigur, soţia lui, Staci, e, de fapt, creierul din spatele operaţiunii.
Şi tripleţii...
Te-am prins!
Nu s-au schimbat mult.
Cât despre frăţiorul meu, Ted... A ajuns să fie şef.
E atât de ocupat, încât abia îl mai vedem.
Dar mereu îşi aduce aminte să trimită cadouri neruşinat de scumpe
la ocazii speciale.
Nu pot să cred! Unchiul Ted e cel mai tare!
Una peste alta, viaţa mea e perfectă.
Dar totul avea să se schimbe în curând.
Doamne! Vă salvez eu!
Mersi, iubire!
Stai calmă, Tabitha! Vin după tine! Am să te salvez din lava fierbinte!
Tată, ce faci?
Scârbos! A curs peste tot!
Haide, ăsta e vulcanul dulcei osânde! Îţi plăcea mai demult!
Încerc să-mi fac tema. Altfel, osânda e a mea.
Şi, cu siguranţă, am învăţat un lucru... Că eşti copil o singură dată.
Odată ce-ai crescut, nu te mai poţi întoarce.
Putem s-o facem!
Revista tânărului visător INOVATORUL ANULUI
POT ŞI O SĂ REUŞESC
Nu! Noapte bună, dr. Hawking.
Carbon, bor, beriliu, litiu, heliu, hidrogen.
La fix! Bum ţaca-paca!
Glume matematice pentru creiere geniale
"Ţinem patru."
Salut, Tabitha! Acum, noapte bună!
Live din dormitorul tău, cu Mama şi Tata...
Şi invitatul special, bebe Tina!
Noapte bună, Tina!
Vino-ncoace, tu...
Noapte bună, mamă.
Noapte bună, draga mea.
Te pupă mămica!
- Cântecul de noapte bună... - Cum?
Ce? E cântecul de noapte bună.
Nu, mersi. Ascult zgomot de fundal. Mă ajută să adorm!
Ce-ai zice tu dacă eu te-aş ajuta să repeţi pentru serbarea de Crăciun?
Da! Exact! Aş putea merge cu tine la şcoală, îţi aduni toţi prietenii
şi putem repeta împreună, după care luăm o îngheţată... Fac cinste.
Nu! Nu poţi face asta. E vorba de responsabilitate. Treburi serioase.
Da...
Ce zici de povestea ta de seară preferată? Ştii? Aia despre...
Unchiul Ted care era un bebe magic care vorbea.
Era o rachetă plină de căţeluşi şi tu ai salvat lumea!
A fost o poveste bună, nu-i aşa?
- Nu avea prea multă logică. - Glumele erau bune, nu?
Bine.
Tată... Am un program zdrobitor mâine.
Da. Şi programul meu e cam zdrobitor.
- Nu uita de Oiţă. - Noapte bună, Oiţă!
Noapte bună, unchiule Ted!
Sper să cresc şi să am succes, exact ca tine. Poate ne vedem în curând.
Noapte bună, Tabitha!
Nu crezi că sunt puţin cam mare pentru asta?
Bine...
Cred că e timpul să ne maturizăm amândoi.
Aştept cu nerăbdare să te salut la micul dejun.
Somn uşor!
Unde a zburat timpul?
De unde să ştiu eu?
Stai, stai! Văd lumina!
La o parte din calea mea!
În sfârşit! Gustul dulce al libertăţii!
Vrăji?
Băiete, ce secol e acesta? Dă-mi drumul, căpcăun mârşav!
Nu, Vrăji, sunt eu, Tim!
Chiar tu eşti? Vino mai aproape. Să îţi văd chipul.
Mai aproape.
Şi mai aproape.
Timothy! Da, tu eşti!
Pentru ce-a fost asta?
M-ai azvârlit în întunericul etern
şi ai făcut prăpăd în ritmul meu circadian.
Îmi pare rău, Vrăji. Dar arăţi bine, totuşi.
- În afară de braţ, vrei să spui. - Nici n-am observat.
- Ai gândit-o! - Adică, am observat pentru că...
- Evident, îţi lipseşte un braţ. Eu... - Cu Oiţă nu te-ai purta aşa niciodată.
Păi, i-am dat-o fiicei mele, Tabitha.
- Ţi s-a născut un moştenitor, Timothy? - Două, de fapt.
Două? Să bată tare clopotele!
Nu! Vrăji, opreşte-te! Linişte!
- E momentul de sărbătoare. - Vrăji, linişte!
Nu e un moment de sărbătoare!
Ce e, Tim?
Nu ştiu. Cred că nu prea sunt în dispoziţie de sărbătoare acum.
Tabitha creşte atât de repede!
De parcă nici nu mai are nevoie de mine.
Da, întâi, petrec din ce în ce mai puţin timp cu tine.
- Apoi, nu mai vin să-ţi ceară sfatul. - Exact!
- Apoi, te neglijează. - Cred că da...
- Şi-apoi îţi rup braţul. - Poftim?
- Şi te îndeasă într-o cutie! - Bine. Vrăji, nu mă ajuţi.
Mi-e teamă că Tabitha şi eu ne înstrăinăm.
Cum am păţit cu fratele meu.
Credeam că avem tot timpul din lume. Dar nu poţi da timpul înapoi, nu?
Cum îndrăzneşti să te-ndoieşti de puterea mea?
- Întoarce-te, tu, roată a timp... - Hai că-ncepe.
Ai auzit?
Nu abuza niciodată de alarmă!
Sună de parcă ar veni din camera lui bebe.
Ce e? O creatură a nopţii? Vrăjitoare? Sau sunt urletele cerberilor?
Vrăji!
Nu te duce, Tim! Eu pot întoarce timpul.
Înapoi în anii de aur, când eram doar tu şi eu.
Braţul meu bun!
Nu deschide uşa! Adu-ţi aminte ultima dată!
Dacă doriţi să efectuaţi un apel, vă rugăm să încercaţi din nou.
Dacă aveţi nevoie de ajutor, închideţi şi apelaţi apoi operatorul.
Vă mulţumim.
Alo?
Dacă doriţi să efectuaţi un apel, vă rugăm să încercaţi din nou.
E telefonul meu! Adună-te, omule.
- Tina, micuţă clepto... - Noapte bună!
Mană!
Bună, tati!
Tabitha? Tu eşti?
De-ai vedea ce faţă ai făcut! Face toţi banii!
Eşti un... Tu...
- Poţi vorbi? - Da. Am intrat în afacerea familiei.
E cravată cu clips.
Ştii, tati, BebeCor e mai degrabă...
Tati! Revino-ţi... Mă auzi? Tati?
Recepţionezi? Tati, câte degete am ridicat?
Joi?
Trebuia să te avertizez. Am uitat că eşti bătrân.
Stai, stai. Eşti de la BebeCor?
Da! BebeCor e mai mult un job secundar pentru mine.
Ideea e că dau totul pentru familia Templeton.
Hai, Templetoni!
Voi chiar ştiţi cum să răsfăţaţi un bebe, adică e incredibil!
Nu e chiar totul roz şi a-ntâia, aveţi o grămadă de probleme.
- Vorbim despre asta mai târziu. - Nu-mi vine să cred!
Vrei să o băgăm în sperieţi pe mama?
- Tati, te rog, concentrează-te. - Da.
- Avem o criză la BebeCor. - Ce e de data asta? Pisoi?
- Nu. De data asta, e şi mai rău. - Mai rău decât pisoii?
Da! De-asta m-am oferit voluntară pentru misiunea asta super secretă.
Vreau să te ajut. Ce vrei să fac?
Aşa te vreau, tati! Eşti exact ce-mi trebuie!
- Da! - Să-l aduci pe unchiul Ted!
Nu! Cum?
Ce-i cu faţa asta? Tati, BebeCor nu mai poate aştepta.
Toată presiunea e pe mine, moşule.
Când m-am oferit voluntară, credeam că o să fie uşor.
Dar voi doi nu vă mai vedeţi. E aşa trist. Cum ar fi...
"Aţi rămas corijenţi la relaţie."
Trist? Da, poate. Un pic. Nu ştiu.
Ai uitat să-l suni? Am observat că poţi fi uneori cam absent.
Scuze, ce?
Da, ai tendinţa de a tergiversa chestii.
Trebuie să-l aduci aici de sărbători.
Nu, eu nu pot să-l sun chiar acum.
Tati, nu există "nu pot". V-aţi certat?
- Nu. - Eşti supărat pe el?
Termină! E complicat!
De ce? Ai nevoie de ajutor cu telefonul?
Nu, nu am nevoie de ajutor...
- Bine. Care e problema? Spune-mi! - N-are sens, bine?
Îl sun, îl invit la noi. Nu vine niciodată.
Mereu are vreo întâlnire sau o călătorie de afaceri,
sau o teleconferinţă. Nu îi pasă decât de muncă.
Şi, după un timp, nu mai încerci.
E tot fratele tău. Aţi fost parteneri.
Da. Poate că, uneori, oamenii cresc şi se înstrăinează.
Tati... Nu spune nu.
Ce-ar fi dacă toţi ar spune nu? Nimic nu s-ar întâmpla.
Nimic nu s-ar pune în mişcare. Trebuie să te trezeşti în fiecare zi
şi trebuie să spui "da"! Surprinde-mă. Spune da.
E foarte dezamăgitor. Şi acum mă enervez!
E târziu. Ne putem ocupa de asta mâine, bine?
Hopa! Ţi-a căzut căluţul.
Ce contează încă o zi, nu? Noapte bună, iubire!
Noapte bună, iubire... Căzut căluţul... Tabitha?
Nicio grijă. Deschid eu.
- Unde e? - Cine să fie? Cum?
- Am venit cât de repede am putut. - Ted?
- Mi-am anulat toate întâlnirile. - Tu ce cauţi aici? De ce ţipi?
- Unde e Tabitha? - Tabitha? Ted!
Unchiule Ted! Ai venit! Chiar eşti aici!
Care braţ e? Stângul sau dreptul? E peroneul? Vorbeşte-mi!
Pupilele sunt în regulă. Gura mare!
- Eşti bine? Pari bine. - Ce faci?
Nu-ţi face griji, sunt bine, unchiule Ted.
Aşa, fetiţa mea!
Ce te aduce în oraş?
- Tabitha a căzut de pe ponei. - Serios?
- Tim mi-a lăsat un mesaj vocal. - Serios?
Bună, eu sunt, fratele tău. Ajutor! Tabitha căzut căluţul.
Noapte bună, iubire!
- Îngrijorător... - Jur că n-am lăsat eu mesajul ăsta.
- Intenţionat. Am... - Format din greşeală?
Da, din greşeală. În timp ce vorbeam în somn.
- Mi se mai întâmplă. - Ai tastat din greşeală?
Cu fundul.
Ştiam că trebuie să fie o explicaţie perfect logică.
Şi iat-o.
Tot ce contează e că eşti aici.
Categoric, deocamdată.
Unchiule Ted, te rog, rămâi de Crăciun. Te rog!
Îmi pare rău, scumpo. Nu pot face Crăciunul pe 25.
Dar, unchiule Ted, mi-a fost aşa dor de tine!
Nu crezi că sunt prea mare pentru asta?
Putem vorbi în bucătărie? Singuri.
Bebeluşa, Tim?
- A fost trimisă... de-acolo sus! - De la etaj?
Exact! BebeCor.
Deci tu zici că mesajul a fost un fel de strigăt de ajutor.
Da! Nu! Vine de la o corporaţie secretă condusă de bebeluşi.
Tim, o să-ţi dau numele unui doctor.
Roy Federman. Spune-i că te-am trimis eu. Bine?
- Ce zic acolo? - Ar trebui să-i lăsăm singuri.
- Poftim. - Mersi!
Nu sunt nebun! Doar că nu-ţi mai aminteşti. Spune-i, Tina!
- El... - Nu poate vorbi, Tim.
- Eu... - Nu mai întrerupe.
Ce să întrerup? Nu aud nimic.
În afară de vocea ta enervantă, pe asta o auzi.
Am o voce foarte frumoasă.
Fie. Pot dovedi că tot ce spun e adevărat.
- Da? - Da. Ia-o, Ted!
- Poftim? - Tu. Ia-o!
Nu, Tim. Tu să ţi-o iei.
Hai să mergem să cumpărăm un brad de Crăciun!
- Dar avem deja brad de Crăciun! - Nu, nu avem.
- Tu să ţi-o iei! - Ia-o tu!
- Ia suzeta asta din faţa mea! - Scuzaţi-mă. Nu-mi place să vă întrerup.
Dar pot să fac o sugestie? Ce-ar fi s-o luaţi amândoi?
- Vorbeşte! - Chiar mult.
Fiţi gata, băieţi!
Bebe la bord!
- Sunt acasă. - Da! Vezi? E adevărat!
Ăla sunt eu?
Dacă cerşeşti un compliment, ai primit unul.
Eşti o legendă în cuibuşorul ăsta!
- O statuie? - Am salvat compania de unul singur.
Împreună cu mine. Eram parteneri.
- Serios? Nu-ţi văd statuia. - Eu tot te iubesc, tati!
Nasul e suficient de sus.
Ascultă la mine, trebuie să fii agresivă dacă vrei să ajungi în faţă.
Urcă pe scara carierei până când o să fii ultimul bebe din vârf.
De fapt, prioritatea mea e echilibrul dintre muncă şi viaţa personală,
plus un mediu pozitiv, în care-mi sunt apreciate ideile.
Vorbeşti serios.
Dar eşti comic, unchiule Ted. Mă întreb de ce n-au menţionat asta în dosar.
- Mi-ai văzut dosarul? - Da!
- Şi ce scrie? - Scrie multe. Aici e Centrul de Criză.
Aici monitorizăm toate pericolele pentru bebeluşii din toată lumea.
Şi din Hawaii.
E foarte tare!
Eu sunt Godzilla! "Fugiţi, salvaţi-vă!"
De ce l-am adus?
Tati, dă-te jos de-acolo. Ne putem juca mai târziu, când nu ne vede nimeni.
- Care e criza? - Da! Chiar aşa. Care e criza, iubire?
Rusty, clipul!
E nou.
Imaginaţi-vă... bebe chirurgi.
Sau bebe astronauţi.
Da. Bebeluşii vor conduce lumea într-o zi.
Şi ziua aceea va veni mai repede decât credeţi.
Bună! Numele meu este dr. Erwin Armstrong,
fondatorul Centrului Ghinda pentru Copii Avansaţi.
Stai puţin, asta e şcoala Tabithei.
Aici, la centru, credem că bebeluşii sunt maşina supremă de învăţare.
- Nu-i aşa, Nathan, micuţule? - Da!
Bine... Ar trebui să-şi petreacă timpul preţios să se dezvolte,
să tragă mai tare...
Părinţii au cele mai bune intenţii, desigur, dar nu sunt experţi.
Până la urmă, singurul lucru care-l trage înapoi pe copilul eşti... tu.
Tu!
Aşa se explică de ce Tabitha se îndepărtează de mine.
Şcoala e de vină.
Copii, faceţi cu mâna! "Pa, mami! Pa, tati! Sayonara!"
În ultimele şase luni, au apărut şcoli din astea peste tot în lume.
- Şi care-i problema? - Şcoala e problema.
- Da! Şcoala e rea! - Nu, tati, nu toate şcolile sunt rele.
- Doar asta e. Bine? - Bine.
Dacă filozofia lui Armstrong se răspândeşte,
ar putea fi sfârşitul copilăriei.
Nu!
Copilăria a însemnat cei mai răi trei ani din viaţa mea.
Cât de trist! Probabil nu ai făcut-o cum trebuie.
Dar, din fericire, poţi s-o faci din nou. A doua şansă.
BebeCor a dezvoltat un nou super lapte praf
care poate transforma un adult înapoi în bebe.
Cu arome de cireşe, struguri, portocale şi limete.
- Pe bune? - Stai! Tu vrei ca eu să fiu bebe?
Asta faci cel mai bine.
Ca să te poţi infiltra în şcoală
şi să afli ce pune cu adevărat la cale dr. Armstrong.
Bebe Cor se va ocupa de restul!
E deghizarea...
perfectă.
Şi durează doar 48 de ore mititele.
Eu sunt pentru misiune.
Îmi pare rău, moşule. Nu e misiunea ta.
"Atenţie: poate provoca bale, bâlbâieli, izbucniri emoţionale,"
"crize de râs, pierderea controlului intestinelor, coapse grăsuţe."
Cred că unii dintre băieţii de la sală iau aşa ceva.
Mâna mea de mesaje!
Chiar dacă e şcoala fiicei tale. Nu pare cinstit, nu?
Tati, nu! Te rog, opreşte-te!
Cum? Chiar funcţionează!
E al meu!
Sunt mai bun la chestii de-astea!
Ce chestii sunt alea, măi, coamă de leu?
- Toate! - Te-am prins!
S-ar putea să fiţi mai emotivi, cu schimbări de dispoziţie.
Asta e faza aia ciudată. Ceaiul e fierbinte, Connie.
- Tu trebuie să fii mereu eroul, nu? - Ce vrea să-nsemne asta?
Nu-l văd niciodată! Şi, dintr-odată, apare cu un ponei!
Eşti invidios, căpăţână!
- E fiica mea! - E nepoata mea!
Vrei frişcă sau zahăr?
Eu mereu am avut succes.
Mami zice să nu alergaţi prin casă!
Dă sticla, chică lungă!
Nu poţi îmbrăţişa banii, ştii?
Ba da, poţi, Tim! Poţi!
Bărbaţii. Nu-i aşa?
Nu e nimic personal. Sunt afaceri, Leslie.
Păi, e personal pentru mine, Lindsey.
- Termină! - Scuze, Connie. Trebuie să-i pun punct.
Mâine vorbim despre problemele tale.
Bine! Piua! Aţi mers mult prea departe!
- Am venit! Şi am mai luat un brad! - Unul adevărat!
Sus, acum. Hai!
Împinge... Nu, nu. Trage... trage-l.
Nu. Bine.
La dreapta. Cum de eu am capătul mai greu?
Pentru că eşti tânără şi puternică. Hai încă un pic!
Haide! Tim! Ted!
- Mamă! - Firul!
Nu puteţi să dispăreţi aşa. Vă trebuie o acoperire.
- Da. - Moalele capului!
- Unde sunteţi? - Spune-i că-ţi faci bagajele.
- Suntem sus, cu bagajele. - Bagaje? Pentru ce?
- Plecaţi într-o excursie de înfrăţire. - Plecăm într-o excursie de înfrăţire.
Acum? Dar, Tim, părinţii tăi vin mâine.
- Te ajută ei. - Da, te ajută ei.
Nu, nu mă poţi lăsa singură cu părinţii tăi.
Tina! Dar ce faci?
Bine, ştii ce? Te duci la închisoarea de bebe.
- Nu, nu! - Tabitha! Iubire, scuză-mă.
- Puţin ajutor, te rog! - Scumpo, ţine-l în sus! Haide!
Aici Ted Templeton, un bărbat. Puteţi să decolaţi.
Am probleme urgente de familie.
Da, am o familie.
Tim, vin la tine acum. Da, trebuie să vorbim.
- Mamă... - Tina!
Pune-o jos! Las-o jos!
Las-o jos!
- Treci înapoi! - Tina, termină!
- Dar ce te-a apucat? - Trebuie să plecăm.
- Ce... Acum? - Da.
- Am blocat pe cineva cu elicopterul. - Pa!
Stai, stai! Aşa repede?
- Ce... Ăştia chiar au plecat? - Da.
Ascundeţi-vă!
Trebuie să dau jos burtica asta de bebe.
Tina! Care-i problema ta?
Ai să te trezeşti mâine şi ai să fii un bebe bun. Nu mai eşti bebe rău.
- De acord? - Bine.
Mersi că aţi venit, doamnelor. Vreţi nişte fructe?
- Ce-a fost... - Putem să continuăm?
Mi-e dor de dinţii mei.
- Am hotărât cine merge în misiune. - Mulţumesc. Accept.
Amândoi.
- Da! - Nu.
- BebeCor vrea echipa reunită, nu? - Nu. Ei cred că e o idee groaznică.
- Bineînţeles! - Şeful sunt eu, dragul meu.
Şi eu cred că voi doi sunteţi mai buni împreună decât separat.
- Eu lucrez singur. Cel puţin, nu cu el. - Dar nu eşti doar tu în echipă.
De fapt, nu eşti nici tu. Doar eu, cu E mare de la "echipă".
Facem treabă bună numai împreună.
- Corabia cu doi cârmaci se scufundă. - Unde-s doi, puterea creşte.
- Fiecare pentru el! - Unde-i unu, nu-i putere.
- Unul e nucleul! - Toţi pentru unul!
Scuze. Noapte bună.
Cred că trebuie să-ţi topim statuia şi să o transformăm în premii de consolare.
Te rog, nu! Lasă-mi statuia în pace!
Bun, avem o informaţie secretă,
dr. Armstrong pleacă de la birou în fiecare dimineaţă, la 11:15.
Vă strecuraţi în birou,
plantaţi dispozitivele de urmărire şi îmi raportaţi mie.
Frate, cât de tare e!
Doi, zece...
Aşa, am aranjat ca un autobuz de şcoală să fie aici la 8 fix!
Mersi, Connie. Nu întârziaţi!
Se face.
Floare la ureche pentru o pereche, băieţi. Hai să dormim!
- Hei, care-i problema? - Nu-i nimic.
Iubita mea, nu-ţi face griji.
Sunt sigur că tata o să se întoarcă la timp pentru serbare.
- Nu-i nimic. - Cum? Dar nu-ţi doreşti să vină?
- Ba da. - Sigur că vrei. Hai, culcă-te la loc.
- Noapte bună, mamă. - Noapte bună, iubire.
- Dar nu-ţi doreşti să vină? - Ba da.
Nu crezi că sunt puţin cam mare pentru asta?
Cred că ar trebui să ne maturizăm amândoi.
Procesul lui Timothy Leslie Templeton e acum în desfăşurare.
- Leslie! - Proces? Stai, care sunt acuzaţiile?
Fraudă! Pretinzi că eşti cel mai bun tată din lume!
- Dar n-am zis niciodată... - Proba A!
CEL MAI BUN TATĂ DIN LUME
A fost un cadou!
Îţi sugerez să-ţi laşi avocatul să vorbească.
Nu!
Pe vremea mea, trebuia să meriţi o bijuterie ca asta.
Tată, ce? Eu n-am...
Prietenul lui cel mai bun era un ceas cu alarmă.
Mamă!
- Mi-a rupt braţul! - Nu-i adevărat! Fratele meu!
Obiectez, onorată instanţă.
Se acceptă. Noi, juraţii, considerăm că inculpatul este...
Un ratat.
- Tabitha, vrei să mă ajuţi? - Tati, temele...
Sunt prea multe!
- Tabitha! - Timpul a expirat.
Stai! Nu!
Salvează-mă, tati!
Frate, ce vis nebun!
Am dormit prea mult!
Trezirea, omuleţilor! În ce an suntem?
Nu! E grav! Nu!
Trezeşte-te! Trebuie să plecăm! Haide! O să întârziem la...
O să-ţi trimit un mail. Ce se întâmplă?
Am uitat să-l trec pe Vrăji la ora de vară!
- Cum? - Vara nu-i ca iarna, Tim!
Trebuie să iau planta şi ce trebuie să plantăm. Ia ce apuci.
Nu intra în panică! S-aveţi sorţi cu noroc!
S-o ardem!
Hopa sus! Vreau hopa sus!
Îmbracă-te!
Ce mi-ai făcut?
Nu, serios? Plecăm pe mare? Nu! Pleacă!
Stai, nu, nu! Opreşte! Stop!
Vino înapoi!
Perfect, matelot! Şi acum ce ne facem?
Nu!
Preţioasa, curajoasa mea... Nu trebuie să întârziem în prima zi de şcoală.
Ce scârbos!
Dii, Preţioaso!
Poneiul ăsta mă urăşte.
Nu e vorba că te urăşte, Tim. Doar că nu te respectă.
- Stânga! - Merg pe unde-mi spune GPS-ul.
- Stânga. - Mulţumesc, GPS.
Dreapta!
- Scuze. - Stânga. Continuaţi pe ruta actuală.
Reconfigurare traseu.
Ţine-ţi bine basca!
Nu! E Carol!
Nu răspunde!
Tim, cum merge înfrăţirea?
- Mai încet! - Cum merge înfrăţirea?
Eşti aici!
- Nu! - Adică, aş vrea să fiţi aici.
Şi nouă ne e dor de tine. Nu-i aşa, fetelor?
Noi ne repornim relaţia şi refacem apropierea pe care o aveam cândva.
- Ce frumos! - Trebuie să-nchidem.
- Unde sunteţi? - La un meci de hochei.
Trage şi marchează! E gol! Doamnelor şi domnilor, e gol!
Te-am prins!
- Se aude poliţia? - Nu e poliţia.
E o sirenă de la hochei.
Mai repede, Tim! Eu nu mă-ntorc la zdup.
Voiam doar să-ţi aduc aminte că serbarea Tabithei e mâine-seară.
- Trebuie să fii acolo. - O să fiu acolo, într-o formă sau alta.
- Promiţi? - Promit.
Şi Ted ce face?
Sărbători fericite, poliţailor! N-o să mă prindeţi viu niciodată, clar?
E ocupat.
Ce faci, Ted? E poliţia. Scuze, domnilor!
Moşul are câte ceva pentru fiecare.
Scuze.
Reconfigurare traseu.
Aoleu! E aşa real!
Tim?
- Reconfigurare traseu. - Stânga!
- Reconfigurare traseu. - Dreapta!
Reconfigurare traseu.
Şi acum, momentul pe care-l aşteptam cu toţii.
Continuaţi pe ruta actuală.
Vezi, Tim? Mereu să ai încredere... Mamă...
Tim!
- Carol! Se întrerupe. Nu te mai aud. - Iubitule, eu te aud bine.
Ne vedem la serbare. Trebuie să-nchid, pa!
Bine.
Scuze!
Nu!
E prea real!
Nu-mi place!
Dii, Preţioaso!
Nu, stai!
Tina!
Copac!
Aţi ajuns la destinaţie.
Şi cu un minut mai devreme.
O să le trimit un cec.
A fost distractiv!
- Ai reuşit! - Noi am reuşit!
- Cred că da. - Vorbeam despre mine şi Preţioasa.
- Nu-i aşa, scumpete? - Da, corect.
Jos, jos!
- Locul ăsta arată malefic. - E doar o şcoală. Exagerezi.
La fel şi BebeCor.
Îţi zic eu! Şcoala asta o stresează maxim pe Tabitha.
Tabitha se descurcă. Aşchia nu sare departe de trunchi.
- Stai, cine-i trunchiul? - Eu sunt trunchiul.
N-ai cum să fii trunchiul. Eu sunt.
- Atunci, poartă-te ca un trunchi. - Ce înseamnă asta? Eu sunt trunchiul.
- Mereu am fost trunchiul. - Nici pe departe.
Sunt trunchi toată ziua. Mă trezesc dimineaţa, trunchi.
Mă culc seara, trunchi. Eu sunt trunchiul.
- Tim... gata! Eu sunt trunchiul. - Nu, nu eşti! Termină!
- Super! - Fraierilor!
Doar copiii au acces mai departe. Plânsul e interzis în zona de separare.
Bine, se pare că trebuie să ne despărţim.
Bun. Nu mi-ar strica o pauză.
- Pa, mami! - Pa, draga mea!
Uite-o Pe Tabitha.
- Ne vedem după ore. - Bine!
Muncă în ekipă!
Se pare că nu ştie să scrie "echipă".
Bun, viteză.
Nu te grăbi aşa. Eu sunt albastru. Tu eşti galben.
Tu eşti acolo la trenuleţ...
- E plin de bebe! - Serios? N-am observat. Glumesc.
Nu mai pot de râs...
- Stai. Ţi-e strâmbă cravata. - Bun, Tim, concentrează-te!
Ne vedem în faţa biroului lui Armstrong la 11:15.
Intrăm pe furiş şi plasăm microfoanele.
- Eşti atent? Ce ai... - Eu sunt atent, chiar foarte.
Nu, nu! Eu nu sunt galben. Sunt albastru!
- 11:30, ţine-te de plan! - 11:15!
15! Exact! Trunchiul e atent.
Sunt albastru! Albastru! Nu înţelegi? Sunt albastru!
Bun venit, copii! Willkommen. Bienvenue. Annyeonghaseyo...
şi buenos dias!
Mulţumesc că aţi ales să fiţi excelenţi!
Vă rog, nu mă atingeţi! Asta e o greşeală absurdă!
Sunt albastru!
Da!
- Bună! - Bună! Drăguţă plantă!
E planta mea de sprijin emoţional.
Salut. Sunt nou aici.
Zise nihoniul celorlalte elemente din tabelul periodic.
Aşa...
Nu poţi sta aici, nici aici, nici acolo.
Locul tău e determinat de clasificarea din clasă.
E imposibil să-ţi includem datele, având în vedere
că rigoarea şcolii tale anterioare este o variabilă necunoscută.
Ce l-ai ars, Nathan!
Poftim. Poţi să stai în locul meu.
Sunt atât de mândru de tine! Adică, mersi.
Sigur...
Bună dimineaţa!
Bună dimineaţa, dr. Armstrong!
Ce salut călduros! Mulţumesc.
După cum vedeţi, avem un nou coleg.
- Bună! - Noule coleg, ce-ar fi să te prezinţi?
Mă numesc Ti... Marcos. Marcos Viteză.
Marcos Viteză! Da, colorat, plin de caracter, îmi place!
În orice caz, bine ai venit, Marcos, în Grupa Albastră.
Clasa noastră cea mai avansată.
Aici respirăm aer rarefiat.
Aici, la Centrul Ghinda, noi credem că orice competiţie este...
Competiţie sănătoasă!
Sunt prins în rezervorul cu nătăfleţi. Am un atac de panică!
Trebuie să fie o ieşire de-aici!
Ceva nu miroase bine.
Afine!
Trebuie să ies de aici.
- Bună! Nu te uita la mine. - Bine.
- Şi primul subiect de azi este... - Nu fracţii, nu fracţii...
- Fizica particulelor elementare. - Da! Ce?
Cine ştie ce om de ştiinţă a spus primul
că universul are o limită dincolo de care legile fizicii nu se aplică?
- Eu, eu! - Se pare că ştie toată lumea.
Senor Viteză.
Dr. Flambaseley...
E un răspuns greşit.
Creierul nu i se prea mişcă cu viteză.
Bine. Altcineva?
- Chiar aici! - Max Planck!
E corect. Tabitha a ridicat ştacheta. Prima dintre toţi.
Felicitări, Tabitha!
- O să te distrug, Templeton! - Să te văd, Nathan!
Da, Tabitha. Pe el!
Următorul subiect... Grecia Antică.
Opera!
Atenţie la mine! Cine vrea să ne jucăm de-a evadarea?
- Nu! - Ce...
Cine vrea să mergem afară să ne jucăm? Nu e distractiv?
- Bun! Şi-acum, are cineva vreo idee? - Nu!
Haideţi, oameni buni. Vreau idei ieşite din tipare!
Tu, Bo Peep.
Putem construi un balon cu aer cald din beţe de la îngheţată
şi gumă de mestecat!
- Şi cum ar zbura? - Cu praf de zâne!
Înapoi în cutie, Bo Peep!
- Până la capăt? - Da, până la capăt!
- Da! - Putem să intrăm şi noi în cutie?
Putem?
Lipici! Îmi place lipiciul.
Cui nu-i place? Dar încercăm un brainstorming.
Lipiciul e bun.
Gândeşte!
Asta e!
Următorul subiect: X e egal cu derivata din...
Eu!
- Din sine. - Bravo, Tabitha!
Ştiai asta?
Cel mai mare producător de bauxită din lume este...
- Australia. - Încă o dată, Tabitha e prima.
- Foarte bine! - Da, Tabitha!
Avem doar 15 minute.
Doar cu glorie rămâi în istorie.
Ori la bal, ori la spital.
Bine. La spital.
- Hai, daţi-i zor! - Nu!
SINDICAT
Lasă greva, sufrageto. Eu dictez.
A fi sau a nu fi... Tabitha?
A fi!
Corect! Îmi poate spune cineva câţi cai-putere are un motor 302?
- Şapte? - Aoleu!
Subţire, Nathan. Subţire de tot!
Tabitha, ai vreo idee?
300 de cai-putere cu un carburator cu 4 camere?
Sigur taică-său e un geniu!
La semnalul meu, dezlănţuiţi iadul.
Foc!
Da!
Am descoperit un leac!
Da! A reuşit!
Marcos!
Eu am reuşit!
Nu uitaţi, mărimea nu vă determină forţa!
Până acum, Tabitha e numărul unu şi toţi ceilalţi sunteţi ultimii.
- Hei, Tabitha! Chiar eşti... - O tocilară. Da, ştiu.
- Nu! Eşti fantastică! - Mersi, Marcos.
O să foloseşti alt ton la repetiţie. Tonul greşit!
Ce haios eşti! Nu mai pot!
Şi, da, Templeton. Să nu întârzii!
Am întârziat!
- Subiectul următor. - Da. Puţin mai încolo.
Lipici!
- Mă scuzaţi... - Da, Marcos!
Îmi daţi voie să ies? Am nevoie la baie.
Voila. Te rog!
Acum ce fac?
- Lipici! - Lipiciul nu e bun!
- Lipici. - Lipiciul e bun!
Cum să ajung în biroul directorului?
Sigur că da! Eşti trimis în biroul directorului!
Care-i faza, fraţilor? Şcoala e... o aberaţie!
Ascultă-mă... am înţeles că eşti furios.
Eşti foarte bătăios, dar stai jos, te rog.
Bine. Nu. Să stau jos e o aberaţie!
Ce băiat rău!
Bine. Mi-e teamă că nu mai poţi întrerupe ora.
Nu! O să avem o discuţie în biroul tău?
Nu. Vei primi o sancţiune.
- Cutia? - Se duce la Cutie!
- Nu! Cutia îţi ia minţile! - Cutia?
Ia-o de la capăt, Marcos.
Sancţiunea începe acum.
- Relaxează-te... - Stai!
Nu plânge. Gata, gata. E mai bine.
Ştii cum se spune...
dacă vrei să faci ceva bine, trebuie s-o faci fără fratele tău.
Ne întâlnim din nou, clanţă!
Bună! Bine-ai venit, dragul meu! Te rog, intră. Entrez vous!
Eşti aici!
Da, eu... te aşteptam!
Eu...
Eu mă aşteptam ca tu să mă aştepţi. Ca să ştii.
Şi, apropo, ştiu de ce eşti aici. Ca să ştii.
Serios?
Da, ştiu.
- Ia loc, te rog. - Mersi.
Ştii ce eşti tu?
Tu eşti, dacă-mi permiţi, extrem de inteligent.
Te ascult.
Te-am urmărit cu atenţie. Petrece timpul cu cap, bifat.
Profită de materialele din clasă, bifat. Îşi ţine mâinile acasă, bifat.
Las-o pe aia cu "lucrează bine cu ceilalţi".
Tu îi faci pe ceilalţi să lucreze bine pentru tine.
Chiar ăsta e titlul cărţii la care lucrez.
Nu mai spune! Nu aveai ce să cauţi la Nivelul Galben, nu-i aşa?
- A fost sabotaj! - Sabotaj, exact!
Invidie, frică... Şi eu am întâmpinat aceleaşi obstacole.
De fapt, îmi aminteşti mult de mine când eram de vârsta ta, care e acum!
Ce? Surpriză!
- Ce spanac? - Bine spus.
Eşti un bebe!
Repet, eşti un bebe!
Atât de mirat, că ai zis-o de două ori!
Din păcate, oamenii nu sunt pregătiţi
pentru un bebe într-o poziţie de putere... încă.
Să-mi dai numărul frizerului care ţi-a făcut perciunii.
Mi-ar prinde bine cineva ca tine. Cu o inteligenţă superioară, ca a mea.
Serios?
Cineva care...
să înţeleagă cu adevărat ce încerc să realizez.
- Păi, îl ai în faţă. - Bingo!
Avem un etaj secret pentru bebeluşi speciali.
Cei mai buni dintre cei mai buni. Elita!
- Peste albastru? - Da. Mult peste.
Azi e o întâlnire după şcoală. Doar bebeluşi.
Om fi noi mici, dar le vom da adulţilor o mare lecţie.
- Acadea? - Bine.
E pauză. Pa-pa! Sayonara!
Aş zice că a mers bine.
Eşti un bebe. Repet, eşti un bebe!
Vorbeşte cu mine? Sper că nu cu mine vorbeşte pentru că o să...
Armstrong? Ai dreptate, Connie. Vorbeşte despre Armstrong!
Nu ştiu ce a apucat-o, dar se poartă foarte ciudat, dr. Federman.
Nu-i devreme pentru criza de la doi ani?
- Există şi la un an? E posibil? - Iepuraşul ăsta la pian mă termină!
Bun aşa, trebuie să vedem ţinta, avem nevoie de confirmare vizuală.
Tati! Dacă aş fi acolo, te-aş pişca aşa de tare!
Sancţiunea a luat sfârşit.
- Ce oră e? - E timpul pentru recreaţie.
Am întârziat.
Haide! O să înţeleagă, nu?
Bine. Unde e?
Da, păpuşă!
Nu. Nu fundiţele.
Dar nu mai sunt fundiţele tale acum.
Da, unde se plânge, acolo e frate-meu!
Ţine!
Tare.
Albastrule. Unde crezi că te duci? Te-ai pierdut?
- Mă lăsaţi să trec, vă rog? - Nu!
Ia zi, ai picat la examenul de colorat?
Pe bune?
Cireşe. Pleacă. Albaştri, în cealaltă parte.
- Lasă-l să treacă. - Bine, e-n regulă.
Vezi? Sunt în regulă.
M-ai dezamăgit, Tim. M-am târât.
Am făcut chestii cu lipici de care nu sunt mândru, dar am reuşit.
Am ajuns până la biroul lui Armstrong şi apoi... unde e Tim?
- Da, ştiu, dar... - Unde e Tim?
- Am încercat să... - Unde e Tim?
- Am fost în Cutie, bine? - În Cutie?
- Cutie? - Lipici.
Da, exact.
- Cutia. - Aveţi un pic de respect!
Vezi, Tim, de-asta lucrez eu singur. O să reuşesc în misiune.
Tu poţi duce poneiul acasă.
Singurul lucru pe care-l reuşeşti e să fii singur.
- Bine. - Bine!
- Îmi plac poneii. - Mersi că mi-ai spus.
- O dai în bară, Templeton! - Da, Templeton!
Mă străduiesc.
Mereu intri cu o măsură mai târziu!
Îmi cer scuze, Nathan. Fac tot ce pot.
Tot ce poţi o să mă-mpiedice să intru la Conservator!
Da, Templeton!
E unu, doi, trei. Şi unu, doi, trei.
Haide! Îţi baţi joc de mine?
Nu pot să cânt acum, bine? Nu pot!
- Chiar nu pot! O să cânt mâine. - Pe bune?
Bine! Ne vedem la serbare mâine!
Dispari!
Centrul Ghinda prezintă Festivalul de sărbători
NEBUNIE DE IARNĂ ŞI SERBARE solo TABITHA TEMPLETON
Nathan, lasă-mă pe mine! Vreau să cânt eu cântecul!
Nu! Vreau s-o văd cum greşeşte!
Geniu curat!
- Abia aştept! - Mai vedem noi.
La revedere, copii. Sayonara! Auf Wiedersehen. Adieu! Adios, ninos!
Pe bune...
Vai de mine! Opriţi-vă din ce faceţi. Văd un ponei drăguţ!
Îmi plac poneii.
Ce drăguţ!
Atât? Niciun "salut"? Nici măcar "Bună, mami"?
- Cum? - Bună, Tabitha!
Bună!
Ce? Nu mi-ai spus că ai o soră mai mare care conduce.
- Ea e mama mea. - Tabitha, nu-l întrerupe.
- Da, sunt noul prieten al Tabi... - Hei, termină!
Serios?
- Adică, abia ne-am cunoscut. - Şi cum te cheamă, noule prieten?
- Termină! Mă faci de ruşine! - Marcos.
Marcos Viteză...
- Tina! - Ce ai?
Simpatică... Ar fi bine să plec dacă vreau să fac cei 6 km până acasă. În zăpadă.
Fără geacă.
- 6 km? - 6 km, 10, undeva pe acolo.
Da, cina aia congelată trebuie pusă la microunde.
Cină congelată?
Da. Sunt un copil cu cheia la gât, aşa că mănânc orice vreau
şi am desene animate în loc de bonă.
- Nu! - Ba da.
Ce-i asta? E vreo farsă? Copiii sunt atât de cruzi! Bună!
E exact ca sala de recreere al lui Bill Gates, dar un pic mai mică.
Ce-i asta? Cercetare şi dezvoltare? Testare de produse?
Ceva îmi spune că nu e grădiniţă.
Ce bine mi-ar prinde o cameră ascunsă acum!
Oricum...
Ce drăguţ eşti tu în costumaşul ăsta de karate!
Sunteţi un fel de trupă de băieţi ninja?
Aoleu!
Mă predau!
Cobra kai!
Sayonara, copile!
- Aici erai! - Salut. Mulţumesc!
Văd că i-ai enervat pe micii mei ninja.
Vai!
Ce fortăreaţă subterană dementă n-are ninja, nu?
Impresionant, nu? Destul de impresionant. Ce crezi?
Ştiu că şcoala-i scumpă, dar... Cum îţi permiţi toate astea?
Asta e o întrebare bună. I-am învăţat pe cei mici să scrie coduri!
- Nu! - Ba da!
Şi ştii ce se spune despre maimuţele lăsate să lovească tastele la infinit?
Că, până la urmă, ajung să scrie Shakespeare?
Zece plus! Chiar eşti deştept!
Sau vor face cele mai tari aplicaţii din lume.
Aplicaţii. Ei fac aplicaţii!
Pisi Chat, Mâzgălici, Găseşte-mi nasul, Stock Crush...
Voi aţi făcut Stock Crush? Ador Stock Crush!
Noi le-am făcut. Dar următoarea aplicaţie o să schimbe lumea.
Pe vecie.
De ce te mai ocupi de şcoală?
Vinzi acţiunile companiei şi faci milioane.
- Miliarde! - Miliarde...
Da, dar unele lucruri sunt mai importante decât banii.
Te rog, nu spune dragostea.
- Puterea! - Aşa mai merge.
Incredibil! M-aţi luat cu maşina, iar acum mă invitaţi la cină.
- Ce palat! Aveţi şi electricitate? - Păi, da.
- Sunteţi mai mult decât generoşi. - Eşti binevenit oricând.
- Tabitha, vrei să pui tu masa? - Bine, mamă!
Serios? Doar aşa, o arunci, pur şi simplu?
Tati!
- Sunt Marcos. - Tu ce cauţi aici?
Unde e unchiul Ted?
- Cum? M-a dat afară din misiune. - Nu poate face asta.
Doar eu pot face asta. Te întorci în misiune.
Nu-i nevoie. Acum am misiunea mea.
Ce poate fi mai important decât misiunea mea?
Trebuie să plec. Viteză, terminat.
E extraordinar!
- Sper că ţi-e foame. - De mult n-am mai folosit tacâmuri.
- Cum a fost prima zi? - Destul de intensă.
- Da. O să te obişnuieşti. - Şi băiatul ăla, Nathan...
Nathan. Un dezastru.
Da. Un cap pătrat.
- Cap pătrat? - Da, adică un încuiat... Pămpălău.
Tocilar. Două mâini stângi. Mototol. Blegus maximus...
- Aşa-mi spuneau. - Eşti ciudat.
- Serios? - Da, dar într-un sens bun.
Şi de ce te stresează aşa tare serbarea asta?
- Trebuie să cânt. - Şi ce?
Nu ştiu. Toată familia mea o să fie acolo, inclusiv tata.
- Da. Ţi-e ruşine cu el? - Nu. Nu-i vorba de asta.
Doar că el e foarte bun la chestii de-astea...
Să fii creativ, să-ţi foloseşti imaginaţia...
Dar pentru mine e greu.
Vreau doar să fie mândru de mine. Înţelegi?
- Serios? - Păi... da!
Pentru cine sunt tacâmurile în plus? Mama şi tata!
Cheia se mai potriveşte!
Ar trebui să schimbaţi yala, copii.
Aţi ajuns!
- Ia uite cine-i aici! - Mama şi tata?
- Bunico! Bunicule! - Ia uite-o!
Vino-ncoace, pisicuţa mea! Ia uite ce mare te-ai făcut!
Eşti aproape adolescentă. Poţi vota deja?
Zece ani şi jumătate, buni.
- Tati, o să te recunoască! - Nu, nu. E-n regulă. Am ochelarii.
Vezi?
- Selfie! - Cum se face asta?
- S-o văd pe aia mică! - Ascunde-te!
Unde ascundeţi copila aia?
Stai calmă.
Ia uite-o!
- Cine e băiatul? - El e Marcos.
Te-am prins!
Atenţie, bebeluşi! Bienvenue! Willkommen! Dobro pozhalovat.
Şi namaste.
Bebeluşi... Lăsaţi monitoarele.
Fiţi atenţi, mă credeţi sau nu, eu am fost exact ca voi.
Da! Am avut şi părinţi! Ai mei erau psihologi pentru copii,
m-au implicat într-un experiment.
Serios?
M-au expus la 10.000 de ore de Mozart, lecţii de limbi străine şi postul de radio de stat.
Urăsc radioul de stat.
În momentul acela, mi-am dat seama că eram mai deştept decât ai mei.
Şi, la primul meu pas, am fugit de acasă.
De ce? Îmi dădeau ordine. Mi se spunea ce să fac tot timpul.
Dar un singur cuvânt mi-a schimbat viaţa... Nu.
- Strigaţi! - Nu!
- Hai la somn! - Niet!
- Îmbrăcaţi-vă. - Nein!
- Mâncaţi-vă legumele. - Nahii!
O să-i lăsaţi pe adulţi să vă dea ordine?
Nu! Nu!
- Dar tu? - În niciun caz.
Exact!
De ce părinţii trebuie mereu să fie şefii?
Au avut şansa lor, cu ce ne-am ales? Poluare, politică, războaie.
Nu aşa.
Singurul lucru care ne trage înapoi sunt ei, dar ajunge!
Clipa pentru care am muncit atât de mult e foarte aproape. Ziua B.
- Ziua B? - Ziua B!
Atâţia ani am!
Nu! Nu, nu e ziua voastră. E începutul bebe-revoluţiei.
O să avem şi tort! Tort pentru toată lumea!
Ziua B!
Fără reguli!
Fără părinţi!
Sayonara, mama şi tata!
Nu e bine!
Bine, mitingul s-a încheiat. O să vină părinţii să vă ia.
E munca mea de-o viaţă. Da, 17 luni lungi.
Pentru o viaţă fără părinţi!
Să ciocnim pentru revoluţie!
Nu. Asta-i de păstrat.
Ce drăguţ! Cum se cheamă aplicaţia?
- Se cheamă PhotoChic. - Arată-mi cum să o descarc.
- O are toată lumea. - Aşa, Marcos...
Viteză? Aşa ai spus?
Pare un nume din desene animate.
Chiar aşa.
Părinţii mei sunt mai ţăcăniţi.
- Parcă te-aş cunoaşte de undeva. - Nu prea cred.
Şi asta e de păstrat.
- Nu ţi se pare cunoscut? - Nu prea cred, nu.
- Da, seamănă mult cu Tim. - Da! Semeni cu Tim!
- Doar că Tim nu purta ochelari. - Aşa e.
Păi... ca să vezi!
- Dar Tim unde e, de fapt? - Tim şi Ted sunt într-o excursie.
- Împreună? - De înfrăţire.
- Păi, era şi timpul. - Da.
Sper doar ca Tim să ajungă la serbarea Tabithei.
Dar de ce să nu fie acolo?
Timp Tim.
Ce e Timp Tim?
- Spune-i! - Bine.
Timpul Tim e ca o gaură neagră,
unde chestii ca realitatea şi punctualitatea dispar.
Tatăl Tabithei are o imaginaţie foarte bogată. Ceea ce e un lucru bun.
Da, aş zice că-i un lucru bun.
Ţii minte când a zis că şeful nostru voia să ne răpească?
Da?
Sau că frăţiorul lui putea să meargă şi să vorbească,
dar doar când noi nu ne uitam?
Întoarceţi-vă!
Tipic pentru tata.
Şi Ted a fost o mare pacoste. Putea să fie foarte...
- Ţâfnos. - Da. Supărăcios.
Ţii minte când ne-a dat în judecată?
Adolescenţii...
Îl admira, totuşi, pe fratele lui mai mare.
Serios?
- Da. Nu-l slăbea deloc. - Tot ce făcea Tim voia şi Ted să facă.
- Serios? - Da, Scaiul Teddy, aşa îi ziceam.
- Bine, nu pe faţă. - Nu, nu pe faţă.
Era foarte conflictual.
Dar ştiţi ce? Tatălui vostru nu-i păsa. Era atât de mândru de frăţiorul lui!
Adora să se laude cu el.
- Băieţii ăştia făceau totul împreună. - Erau cei mai buni prieteni.
La fel ca noi. Nu, Tina?
Cele mai bune prietene pe vecie!
Monstrul gâdi!
Ce drăguţ!
- Ăsta e dulapul meu. - Ce tare!
Şi ăsta e patul meu, şi ăsta e peştele meu.
- Vrei să vezi ceva foarte tare? - Sigur.
Am făcut un procesor de voce pentru dr. Hawking.
Hei, vechiul meu... Ce ai făcut?
Fii atent! Salută, Dr. Hawking!
Are trac.
- Ea e Oiţă. - Bună, Oiţă!
Ăsta e modelul meu galactic, acolo, sus.
Premiul meu "Savantul Săptămânii"...
Colecţia mea de geode şi telescopul meu.
- Super! Ce chitară tare! - Da. E a lui tati.
Grozav tată!
- Eşti bine? - Da, în mintea mea, sunt mai înalt.
Dacă vrei, te pot ajuta la cântec.
Nu! Nu poţi. O să-ţi dea sângele pe urechi.
Fii serioasă! O să ne distrăm. Ce zici de ăsta ? E un clasic.
- Chiar trebuie? - Haide, să încercăm.
Bine.
- Dar n-o să fie bine, să ştii. - Nu te judec. Doar ne distrăm.
Ce frumos e Crăciunul acasă
Te rog, opreşte-te!
Și oricât de departe te-ai afla
Bună încercare!
- Mă emoţionez foarte tare. - E-n regulă.
Tot ce trebuie să faci e să-ţi imaginezi că eşti înăuntrul cântecului.
Tot ce e scris în versuri chiar ţi se întâmplă ţie.
Şi poţi vedea notele.
Și-atunci când tu vrei să cânți, să cânți
Și dacă vrei să fii liber, să fii
Poți să fii orice ți-ai dori Știi că e așa
- Marcos, aşteaptă-mă! - Haide!
Și dacă vrei, poți să cânți mai sus
E cam sus.
Sau și mai jos ai putea cânta
Te-am prins.
Poți să faci orice ai visa Știi că e așa
Vai, câte sunt!
E simplu
Trebuie doar să-ncerci
Poți cânta orice vrei
Da, mă distrez!
Șansa este a ta
Și dacă faci cum dorești
Azi poți să reușești
Marcos, stai. Unde eşti?
- Haide! Poţi s-o faci. - Nu pot!
Haide, curaj!
E simplu
Trebuie doar să-ncerci
- Bine, acum eu. - Haide! Cânţi doar tu.
Și-atunci când tu vrei să cânți, să cânți
- Nu te opri! - Și dacă vrei să fii liber, să fii
Poți să fii orice ți-ai dori
Știu că e așa
- A fost fantastic! - Nu, tu ai fost fantastică!
Mersi, Marcos. Ce...
- Se păstrează! - Ne văd.
- Hei, pe bune! - Stai! Nu, fă-o!
Nu.
Părinţii, nu?
Pa, familia Templeton!
- Pa, Marcos! - Viteză.
- Ciudat puştiul! - Da, mie nu-mi place.
Privește-mă
Cu mine fii
- Nimic nu ne mai poate despărți - Arată-le ce poţi, Tabitha.
Dă-mi curajul
Să pot răzbi
Răspunde, răspunde!
Ei nu înţeleg că e soarta lumii în joc?
Aştept de o veşnicie!
Momentan, toţi operatorii noştri sunt la somnic.
Aştept de atâta timp, că deja-mi creşte un dinte.
- Pe vremea mea, scriam rapoarte. - Ce drăguţ şi învechit!
Plâng pentru viitor.
Vrei să vorbim acum despre ce simţi, cât sunt în aşteptare?
- Pot să-ţi ofer 20 de minute. - Nu.
Să săpăm în adânc. Până la măduvă. De ce ţi-e aşa frică?
Rechini. Să fiu lovit în cap cu o săgeată. Şi de Fisc. Atât.
Poftim! Ce-a fost aşa greu? Pas cu pas.
- Bun, cum e să te simţi singur? - Nu mă simt singur.
Sunt doar singur. E o diferenţă.
Cred că e timpul să-ţi citeşti dosarul.
Hai, dă-mi-l!
Asta-i tot? E subţirel.
Dragă Bebe Şef, îţi promit ceva:
în fiecare zi când te trezeşti, eu voi fi acolo.
În fiecare seară, la cină, voi fi acolo.
La orice aniversare, la orice Crăciun, eu voi fi acolo.
An de an.
Şi noi doi vom fi mereu fraţi. Mereu.
Mă faci să mă întristez.
Eram copii. Nu ştiam nimic despre lumea reală.
Şi, în cele din urmă, te faci om mare.
Doar pentru că ai ajuns mare nu înseamnă că trebuie să te înstrăinezi.
Nu ştiu. Poate că e deja prea târziu.
- Scuze că am întârziat. - Tati!
- Ce se-ntâmplă? - Unchiului Ted îi e dor de tine.
Nu e frumos?
Şi ce faceţi?
Eram... nu ştiu. Lucram la asta.
Îmi pare rău pentru ce-am spus în pauză.
Ce se-ntâmplă la locul de joacă rămâne la locul de joacă.
- Dar îmi făceam griji pentru Tabitha. - E fiica ta. Înţeleg.
În tot timpul ăsta, mă gândeam la ce vreau eu, nu la ce-i trebuie ei.
Cred că, în sfârşit, am înţeles cum e treaba asta de părinte.
Bulină roşie, tati. Ţine-o tot aşa, moşule.
Da, apropo de asta... Armstrong vrea să scape cumva de părinţi.
- Scuze, ce? - Pregăteşte o bebe-revoluţie.
Tocmai când am început să fiu un părinte mai bun. Trebuie să-l oprim.
- Nu noi. - Tu?
Niciunul dintre noi. BebeCor se ocupă de-aici înainte.
Şi ce? O să trimită trupele Bebespeciale?
Aşa se pare.
- Deci tu o să te întorci la birou? - Da. Păi, ţinem legătura, Tim.
Alo? BebeCor? Ce mă bucur, BebeCor!
Ce, cum? Ce spuneţi? Nu sunt destul dovezi, BebeCor?
Şi n-o să faceţi nimic? Dar, BebeCor, eu...
Atunci o să ne ocupăm noi! Ştii ce, BebeCor? Îmi dau demisia!
Nişte scutece împuţite! Se pare că va trebui să-l oprim pe Armstrong singuri.
Suntem pe cont propriu! Îmi place!
Deci se reia misiunea?
Da, dacă vă mai puteţi suporta reciproc încă puţin.
- Presupun că pot îndura asta. Tim? - Cred că e realizabil.
Da! Din nou obligaţi împreună!
E ora 8:45 p.m.
Bine, timpul trece. Trebuie să-l oprim pe Armstrong
înainte să treacă efectul laptelui special.
Lucrând în echipă, dăm lovitura la serbare. Hai, Tina!
Bun, documentul ăsta supersecret...
Iubire, ăsta e afişul.
Afişul ăsta supersecret ne arată
că Armstrong urmează să se adreseze publicului chiar aici, la sfârşit.
Ne trebuie cineva în culise. Tim, tu eşti.
Cum să ajung în culise, dacă nu sunt în spectacol?
Oamenii mei o să se ocupe de asta.
Mulţumesc.
- Nu! - Grozav! Şi... hai!
Lipici!
Nu!
Hai, gata. E mai bine.
Grozav!
Aşa, eu o să fiu ochii şi urechile voastre în public.
Nu pot s-o las pe mami să mă vadă vorbind,
altfel, o să-nceapă să ţipe şi să mă ia-n braţe,
dar cu şmecheriile astea o să înţelegeţi ce spun.
Se cheamă dispozitiv GAGA.
- Ce drăguţ! - Fiţi atenţi!
- Mă auzi, tati? - Foarte drăguţ.
Între timp, cu noul meu statut mov, pot sta aproape de Armstrong.
Asta e o sprânceană.
- Scuze. - Nu, asta...
La momentul potrivit, o să-i implantez un dispozitiv.
Gata!
- Gata ce? - Adică eşti gata. Pe ei, tigrule!
Mulţumesc, părinţi!
Ăsta e entuziasmul pe care-mi place să-l văd!
Asta-mi va permite să-i controlez costumul.
Pot să-l fac pe perciunat să facă ce vreau eu.
Pot să-l fac să danseze. Pot să-l fac să ţopăie.
Inclusiv să se dezvăluie publicului.
Toţi părinţii o să-şi scoată telefoanele.
Pozele se vor răspândi ca dermatita de scutec.
Urmează petrecerea cu pizza.
- Întrebări? - După ce Tabitha îşi cântă soloul, da?
După ce cântă Tabitha.
Şi-acum ne aşezăm, ne relaxăm şi savurăm spectacolul.
Bun venit, părinţi, la serbarea noastră de Crăciun.
Nu uitaţi, fotografierea cu bliţ din public este absolut permisă.
Faceţi poze. Arătaţi-le copiilor voştri că îi iubiţi.
Haide, Tim. Ai promis că o să fii aici.
Scuze, locul e ocupat. Da. Scuze.
Îmi pare rău. Scuze!
Îmi pare rău!
Unchiule Teddy, eşti pe poziţie?
Bebeluşul e în leagăn.
- Ursuleţule, mă recepţionezi? - Fulgul a aterizat.
La locuri, toată lumea!
- Asta e! - Vai de mine, începe.
În sfârşit.
Începe! Ura!
Îţi plac serbările, nu?
Nu, nu vorbesc despre serbare. Vorbesc despre Ziua B.
- Ziua B? - E deja în telefoanele părinţilor.
I-am învăţat pe cei mici să scrie coduri.
Aplicaţii. Fac aplicaţii.
Dar următoarea aplicaţie o să schimbe lumea. Definitiv.
PhotoChic e aplicaţia care o să schimbe lumea pe vecie?
Vecia începe azi.
Tare!
E iarnă iar Şi ce frumos va fi
Încălzirea globală Gheaţa o va topi
Parcă-i vară, zăpadă nu va fi
Părinţii sunt de vină, toţi vom pieri
Pieri!
Puţin cam macabru.
Copiii au zis că vom pieri?
La ce ne uităm noi aici?
Le spală creierele.
Luni de cercetare hipnotică
integrată în cea mai facilă aplicaţie făcută vreodată.
Tot ce trebuie să facem acum e să ne aşezăm,
să ne relaxăm şi să savurăm spectacolul.
Vin imediat. Nu mai avem...
Bombicele.
Diwali!
Las Posadas!
Agnostic!
Şi Hanukkah!
Fiul tău e atât de talentat!
Şi al tău!
Mincinoaselor! Tina, răspunde. Ziua B se întâmplă acum.
Totul e în telefoane.
Armstrong foloseşte o aplicaţie ca să spele creierul părinţilor.
- Mirare! - Trebuie să oprim serbarea!
Bine. E un întrerupător mare în culise.
Tati, trebuie să oprim tot. Tati, răspunde!
Tati, tati!
Nu răspunde!
Sigur că nu. O fac eu.
Stop!
Doar cei din spectacol au voie!
Scena cu naşterea! Vreau o faţă mai sfântă!
Hei, Tabitha! Nu-ţi face griji, bine? O să fii minunată!
Mersi, Marcos. Şi mersi mult de ajutor.
Cu plăcere.
Simt că tu chiar mă înţelegi. Am nişte emoţii!
Abia aştept să-i văd faţa lui tata când o să cânt.
Tu urmezi, Templeton.
- Ţine-mi pumnii! - Baftă! Sau nu, din partea mea!
- Tim! - Ăsta e pruncul Iisus?
- Trebuie să oprim serbarea - Cum? Nu, de ce?
Armstrong îi transformă pe părinţi în zombi ca să facă tot ce vrea el.
Ce faci? Nu!
Acum intră Tabitha.
Ai risca viitorul lumii ca s-o vezi pe fiică-ta cântând?
Da! Trebuie să fiu alături de ea!
Ia uite cine şi-a adus brusc aminte să fie prezent când trebuie.
Ce vrei să spui cu asta?
Nici măcar n-ai venit la absolvirea mea!
Care dintre ele?
Şcoala de afaceri. Şcoala de drept. N-ai venit!
- Tu nici n-ai venit la nunta mea. - Care dintre ele?
- Am avut una singură! - Aveam o înţelegere, Tim.
Mi-ai promis că o să-mi fii alături mereu!
- De unde ai... - Ai încălcat contractul!
Salutare, flăcăi! Nimic n-o să-mi strice Ziua B. Nici măcar voi.
Ne-a prins!
Da, a fost evident chiar din prima clipă că voi doi lucraţi împreună.
Ce ne-a dat de gol?
Aş zice că ciondăneala, micile dispute, invidia...
Voi doi sunteţi fraţi din toate punctele de vedere.
- La Cutie cu ei! - Cum? Nu în Cutie! Nu acum!
Te rog!
Păcat că n-aţi avut şansa de a vă revitaliza relaţia
şi de a restabili apropierea pe care aţi simţit-o cândva.
- Îmi pare rău pentru asta. - Nu!
Adios, Marcos!
Uite! Ia uite-o! Îngeraşul nostru!
Tabby e pe brad!
Aveai un singur lucru de făcut. Doar unul.
Nu! Fântâna!
O să ne inunde!
Asta nu e sancţiune. E stop joc!
E unu, doi, trei.
Priveşte-mă Cu mine fii
Nimic nu ne mai poate despărţi
Dă-mi curajul Să pot răzbi
Şi, dacă-mpreună suntem, Vom putea reuşi
Vino să zburăm Spre cer să urcăm
Să vezi soarele şi luna Şi ce frumoasă-i lumea
Stele în inima ta
Ai dreptate. Am dat-o în bară. Am compromis misiunea.
Şi sunt un tată oribil.
Ai cam compromis misiunea. Dar eşti un tată grozav!
Nu, nu sunt.
Eu n-aş putea face niciodată ce faci tu. Munceşti zi şi noapte.
Nu poţi demisiona nici dacă vrei şi nici nu eşti plătit.
Sincer, nu ştiu cum de e legal.
Eu mereu te-am invidiat. Şi eu voiam să am succes, ştii?
Sigur, Tim. Eu am făcut foarte mulţi bani, dar tu ţi-ai făcut o familie.
Adevărul e că te simţi singur în vârf.
Sus, spre cer Nu te-opri
Eu niciodată nu te voi părăsi
Pe oceane Vei pluti
Şi, dacă-mpreună suntem, Vom putea reuşi
Ştii, îmi pare rău că nu ne mai vedem.
O persoană înţeleaptă mi-a spus odată că dacă ai ajuns mare
nu înseamnă că trebuie să te înstrăinezi.
- Tina ţi-a zis? - Da!
- Incredibil cât de deşteaptă e! - De parcă ţi-ar privi direct în suflet!
Îmi pare rău că n-am fost la absolvirile tale.
Îmi pare rău că n-am fost la nunta ta.
Îmi pare rău că nu ţi-am fost alături.
Doar noi doi Vom şti
Ceva ce nimeni-n lume n-ar putea ghici
Aplauze Se vor auzi
Şi, dacă-mpreună suntem, Vom putea reuşi
Tabitha! Tataie? Mamaie? Mamă?
Nu!
Vai de mine, Tabitha, ai fost extraordinară!
E foarte nepoliticos din partea voastră.
Haideţi, dragilor! Ce-aţi zice de aplauze în picioare?
Foarte bine!
Sunt zombi!
Am reuşit! Bebe-revoluţia a început!
Nu mai e nevoie de costume.
Cine vrea tort?
Nu pot să cred!
La mulţi ani de Ziua B, dragilor!
Tati, unchiule Ted. Răspundeţi! Unde sunteţi?
Poftim, surioară! Am folosit-o deja, ştiu că e-n ordine.
Mersi!
- Stai. Tu vorbeşti? - Da, ştiu. E cam ciudat, nu-i aşa?
Vorbeşti!
E o urgenţă. Sunt într-o misiune supersecretă de la BebeCor.
Adică poveştile tatei sunt adevărate?
- Aşa zice costumul. Cum arăt? - Nu cred!
Nu dau de tata, nici de unchiul Ted, am nevoie de ajutorul tău, surioară!
- Stai! Tata e aici? - Au fost aici tot timpul.
Unde?
Nu prea am timp să-ţi explic, dar dr. Armstrong e bebe.
Un bebe foarte, foarte rău.
În curând, lumea va fi un loc de joacă!
Acum părinţii o să facă orice vrem noi.
Super! Da!
Fără reguli! Sayonara, mami şi tati!
Mamă? Tată?
Bunicule?
Glumeşti?
Trebuie să oprim tot înainte să cuprindă lumea.
Da.
- Şi ce facem acum? - Bine, trebuie să găsim o...
Aia, cum îi zice, care controlează telefoanele.
- Serverul. - Da!
E o chestie aşa mare la şcoală?
Să vedem. Serverele se încălzesc tare, deci trebuie conducte de aer...
Asta e, surioară!
Care se intersectează la Ghindă!
Zece plus!
Haide! Pe-aici!
S-a ivit ocazia!
Întâi, facem o mică oprire la standuri.
Sancţiunea a luat sfârşit.
S-a terminat, Tim.
Măcar avem acest ultim moment preţios împreună.
Preţios. Preţioasa!
Exact! Preţioasa!
Bravo, frumoaso!
Mulţumesc.
Tina? Răspunde! E tati!
Tati? Ascultă, trebuie să oprim serverul. E în ghindă.
- E atât de ciudat! - Eu merg în dreapta!
Repede, la ghindă!
Dă-i pinteni, băiete!
Nu!
Lipici.
Praf de zâne!
Da, păpuşă!
Ce...
Unde sunt?
Îmi place pijamaua ta!
Unde pleci?
Sunt mândru să fiu galben!
- Îmi place poneiul tău. - Mulţumesc.
Cum? Nu, nu!
Hai să spargem ghinda aia!
Nu! O să ajungă în toată lumea! Cum ajungem acolo sus?
ŞCOALĂ LIPICI
- Serios? - Da, aveţi curaj. Trebuie să recunosc.
Tupeu chiar. Foarte admirabil şi, totuşi, enervant.
Foarte enervant.
Va trebui să vă opresc.
- Dă-mi cu lipici, hai! - Preţioaso! Pe el!
Prea mic şi e prea târziu. Câine rău!
Animalele nu au voie în şcoală!
Preţioaso!
- Şi tu, protejatul meu dolofan. - Hai! Mişcă!
Ţi-am oferit lumea. Puteam să fim parteneri.
Am ceva mai bun decât un partener. Am un frate.
- Da! Dă-mi drumul! - Nu, dă-mi tu drumul!
Am înţeles.
Ce se întâmplă?
- Ăsta e costumul meu! - Stă mai bine pe ea.
Mâinile sus, scutecele jos! O să iasă ciudat de tot!
Fetele mele!
- Ăla e chiar tata? - Da.
I-am spus o grămadă de lucruri.
Ce mai reuniune de familie! Cu atât mai bine.
Eu zic să-i sunăm pe părinţii voştri.
Bine, mami şi tati, îmbrăţişaţi-i! Până la moarte.
Lăsaţi-ne pe noi. Mergeţi la server!
Hai, Tina!
- Poţi s-o faci, Tina! - Coborâţi de-acolo!
Prinde-i acadelele!
Să nu te-atingi de poneiul altcuiva!
Poftim. Staţi lipiţi!
Tim! Ce facem acum?
Nu te mişca! Poate n-o să ne vadă.
Dar ne văd, Tim.
- Te-ai mişcat? Eu nu m-am mişcat! - Serios, Tim?
- E un pic cam sus aici! - Nu te uita-n jos.
Uită-te doar în faţă, bine?
E închisă.
Vreţi o mână de ajutor? Sigur, a fost o glumă, mâna funcţionează ca o cheie.
Nu, nu!
Mersi, Tina!
Nu te apropia de serverul meu!
Opreşte-l, Tabitha!
Nu! Nu face asta!
- Nu! - Îmbrăţişează-l pe bunicul!
E noaptea babacilor vii!
- Tată, termină! - Îmbrăţişare
Înapoi, monstruleţilor!
Înapoi, bombonel!
Ţi-am luat nasul!
Direct la ghiozdănel.
- Direct în meclă! - Căcuţă...
Tina, cred că am reuşit. Da!
Nu apăsa butonul!
Şi... enter!
Nu! Stai, nu! Termină! Uite ce m-ai pus să fac.
Alarma de incendiu!
Fir-ar!
Tată! Unchiule Ted! Alarma de incendiu!
Trebuie să le ajutăm!
- Fără pupici! - Au nevoie de noi!
Timpul a expirat, omuleţilor! Grozăvia grozăveniilor!
Ce? Unde? Cum?
- Tim! Alarma de incendiu! - Îi opresc eu.
Fă să plouă, frate!
Acum!
Care-i problema? Nu vă convine faza ciudată?
Hai, Marcos! Tati, hai!
M-am întors!
Ia să vedem...
Ce zici de încă o rundă, şmechere? Haide!
Termină!
Încă mai am astea.
Las-o jos pe sora mea!
Ziua B se va întâmpla, fie că-ţi place, fie că nu.
Pe aici nu veţi trece!
Nu mai treceţi!
Da, tati! Bravo!
Asta-i tot?
Exact. De ce? Şcoala costă.
Trebuia să reduc cheltuieli de undeva.
- Nu funcţionează! - Ai tras-o cum trebuie?
Cum altfel s-o tragi?
Eu am dreptate. O să le arăt tuturor. Era părinţilor a apus.
Ura! Ce-ar fi să ciocnesc pentru asta?
Pentru bebe-revoluţie şi pentru mine!
E timpul pentru vulcanul dulce...
- Ce bun e! - Al pieirii!
Ce faceţi? Nu, nu!
Bum ţaca-paca?
Nu faceţi asta!
Nu! Tabitha!
Nu! Ajutaţi-mă, vă rog!
Tabitha! Stai aşa!
Ted, vreau hopa-sus. Acum!
Tati, ajută-mă!
Uită-te la tine! Eşti deşteaptă! Puternică! N-ai nevoie de părinţi.
Ce-ar putea ei să-ţi ofere?
Dragoste necondiţionată? Asta!
Sayonara!
Tabitha!
O să cad!
Tabitha! Ţine-te!
Te prind eu!
Te-am prins, Tabitha.
Te-am prins.
Aşa, frăţioare.
Mersi, Marcos Viteză.
Parcă trebuia să ne maturizăm amândoi.
Da, dar nu chiar aşa repede.
- Te iubesc, tati! - Şi eu te iubesc, Tabitha Templeton.
Ai văzut? Şi tu care voiai să ne iei asta.
- Unde te duci? - Acasă.
Vezi tu, copilăria nu ţine o veşnicie, dar familia, cu siguranţă.
Unchiule Ted, atenţie!
Am câştigat! Repede, comandă pizza!
Tare!
Ura!
Frumos! Ce-am găsit al meu să fie.
Mami, tati, mi-a fost aşa dor de voi!
Micuţule!
Lipici!
Ce moale! Unde mergem?
N-a fost rău, Templetoni.
- Hai, Templeton! - Da, misiune îndeplinită.
Şi, ca bonus, l-am oprit şi pe Armstrong.
Cum?
Misiunea mea adevărată era să vă readuc pe voi doi împreună. Zece plus!
Aţi luat examenul!
Stai, deci nu ţi-ai dat demisia, de fapt?
Nu!
Bine jucat.
Nu-mi place să le amestec, dar, recunosc, n-au fost deloc doar afaceri.
Totul a fost personal.
Ştii ceva, fetiţo? Eşti cel mai bun şef pe care l-am avut vreodată.
Mersi, şefu'.
- Tim! Ai ajuns, până la urmă! - Da...
Ştiam că o să ajungi.
Teddy! Eşti aici! Şi uite ce ai pe tine!
Iubita mea, am plâns. După care nu mai ştiu.
Haideţi! Toată lumea împreună!
Să prindem clipa asta! Fiţi atenţi!
- Tată, nu! - Ce e?
Şi dacă-mpreună suntem Vom putea reuşi
Bravo, Tabitha!
- A fost minunat! - Lumea e în delir!
Mulţumesc!
Preţioasa mea! Eşti extraordinară!
- Aş vrea să fie şi Teddy aici. - Da, ştiu. Şi eu.
Hei, tocmai zi...
Crăciun fericit, Tim!
Îmi pare rău că n-am putut să fiu alături de tine,
dar, te rog, bucură-te, în schimb, de acest cadou neruşinat de scump.
CEL MAI BUN TATĂ DIN LUME
Tu mi-ai dat mie cel mai frumos cadou dintre toate... Pe tine.
Cu dragoste, cel mai bun frate din lume. P.S. Jos!
Ia-o pe asta, Leslie!
- Bine, atunci, Lindsey! Vino-ncoace! - Nu, nu! Sunt mai mic decât tine!
Dar eşti o ţintă mai mare.
Ce te-am nimerit!
Nu-i adevărat!
Şi tu te gândeşti la acelaşi lucru?
- Ambuscadă! - Exact!
Atac prin surprindere!
Ce bine e să-i vedem bătându-se din nou!
În sfârşit!
- N-ar trebui să răspunzi? - Nu, avem afaceri de familie.
Da!
- Tina, mai avem o misiune pentru tine. - Ascult.
Bunica vine în forţă!
Vă puneţi cu bunicul?
Atenţie, prindeţi-l pe Scaiul Teddy!
E adevărat. Nu poţi opri timpul.
Dar, din când, în când, primeşti a doua şansă.
Şi, chiar dacă ai fost copil o dată...
Dacă n-ai fost cumva de două ori, ceea ce e cam ciudat, sincer să fiu.
Dar ideea e că trebuie să te faci mare la un moment dat.
Şi mereu trebuie să fii bun cu fratele tău.
A fost genial, tati! Excelent pentru raportul meu.
Bine, asta e, atunci.
De fapt, ar mai fi încă ceva.
Mama? Tata?
Ce? Băiatul meu!
Ai venit acasă!
Da! Corect.
Bine, tată. Acum.
SFÂRŞIT
După cărţile Mariei Frazee