GLEDAJ OVU SERIJU KAD GOD POŽELIŠ NA HBO GO-U l HBO ON DEMAND-U.
NADZIRAČI
Od skromnog detinjstva i progona u nacističkoj Nemačkoj
do obala Njujorka,
jedan mali dečak u zbijenoj gomili vapio je da diše slobodno,
Džon Osterman prevazišao je bol, patnju pa čak i samu smrt
da bi stvorio život kakav u istoriji nije viđen.
Za neke, doseljenički sin siromašnog sajdžije
bio je ispunjenje američkog sna.
Za druge, prvi nadčovek na svetu bio je otrovni košmar.
Džon Osterman ušao je u komoru intrinzičkog polja zbog sata devojke,
ali izašao je kao besmrtni Bog otporan na proticanje vremena.
Ta žrtva atomskog incidenta
zauvek će promeniti istoriju čovečanstva
stvarajući neverovatna nova čuda, a zatim... Vijetnam.
Da li je on bio heroj koji je sam dobio rat
i svojoj zemlji doneo 51. saveznu državu?
Ilije bio hladni osvajač koji je uništio celu jednu kulturu?
I zato se, kao Vijet Kong koje je porazio deceniju ranije, on povukao.
U sledećih deset sati istraživaćemo baštinu
tog čoveka koji je bukvalno sam sebe stvorio,
da bismo shvatili zašto je bio ovde... i zašto je otišao.
"Sestra Noć"
Neće ti dati da to gledaš.
Uzećete moj novac?
Biću ovde kada budeš vraćala kasetu.
"Gotovo religiozno strahopoštovanje"
Pokaži mi.
Rekao sam ti da će pokušati. -Jesi. -Dajte da ga gledam!
Šta smo rekli prošle nedelje? I pretprošle?
Da moram da sačekam da odrastem.
Maskirani ljudi su opasni. I treba ih se bojati. -Zašto?
Oni kriju nešto.
To je izmišljeno, tata. -Dok ne postane stvarno.
Kada budeš starija, umećeš da razlikuješ.
A sada vrati ovo, a mama ija kupićemo ti mesečeve kolačiće.
Može? -Može.
Sve će biti u redu.
Doći ćemo odmah za tobom.
Smrt osvajačima!
Zar ste ?pet pali iz kreveta? -Šta se desilo?
Verovatno se ne sećate da ste me to već pet puta pitali.
Rado ću vam ponoviti. Pamćenje vam je malo... razbijeno.
Progutali ste celu bočicu tuđe "Nostalgija".
Sad obično pitate kako ste iz ćelije dospeli ovde, kod mene.
Pošto ste se predozirali mojim lekom,
agent Blejk me pitala mogu li da vam spasem život.
I evo vas ovde, spasavam vam život.
Ne dirajte. To je terapija.
A sada pitate: "Kakva terapija?"
Pa vam ja dam injekciju objašnjenja. - Čekajte! Šta...?
Znači, uzeli ste tuđu "Nostalgiju".
Nemojte da paničite. Možemo vam pomoći.
"Mnemodijaliza", lek koji proizvodi "Tru farmacija".
Sada su vam tuđa sećanja upala u mozak.
Konsolidovala su se u vašim neuronskim mrežama,
blokiraju postojeće puteve
i prete višim kognitivnim funkcijama.
Taj proces zovemo najezda prisećanja.
Jedini lek za najezdu je da pozovemo dobrog istrebljivača.
Zato ulazimo unutra i prskamo!
Zasićujemo mozak cerebro-spinalnim likvorom
koji potiče od prirodnog davaoca i ispiramo "Nostalgiju" iz korteksa.
Postupak je osetljiv i prilično dosadan.
Probajte da meditirate ili da čitate neku dobru knjigu.
Hvala što ste nam poverili svoje najdragocenije vlasništvo: svoj um.
Zbogom i želimo vam prijatan povratak u svest.
Jesi li bilo poučno?
Ne radite mi to nikad više, jebote! -To ste rekli i prošlog puta.
Crevo je spojeno sa prirodnim davaocem?
Tako je.
Moj deda.
Šta se dešava? -Nuspojava u terapiji.
Vaš deda je imao bolna sećanja. Sada ona izlaze iz vas.
Moram da razgovaram s njim.
Poslednja dva dana vi ste bili on.
Kontakt sada nije pametan. Zao mi je.
Ali ne biste znali gde se on završava, a vi počinjete.
Dok vas terapija čisti od dedinih sećanja,
mogli biste opet da iskusite svoja, i to živo i iznenada.
Smem li da pitam šta vas je srušilo iz kreveta?
Bila je to proslava mog desetog rođendana.
A mama i tata su mi poklonili ponija.
Dobro jutro. Ostalo je još 12 sati do uključenja Milenijumskog sata.
Osoblje neka dođe na predviđena mesta.
Jesi li još unutra? -Mi ne bismo bili ovde da nije.
Zašto ne uđete? -Idi kući, Kal.
Izvinite.
Hoću da vidim svoju ženu. Zvao sam vas, ali niko se ne javlja.
Da. Naravno.
Pomerite se, molim.
Dobro jutro, g. Ejbar. Ja sam Bian. Dobro me vidite i čujete?
Da. -Shvatam da želite da vidite svoju ženu.
Nažalost, trenutak je najnezgodniji.
Pripremamo se za uključenje Milenijumskog sata.
Ne smemo da puštamo neovlašćene osobe.
Jesi li ona dobro? -Apsolutno.
Sad se odmara i sjajno reaguje na terapiju
kojom je moja majka leči.
Mogu li da razgovaram s njom?
Nažalost, ne možete.
Gde je agent Blejk?
Pridružio sam se neprijatelju.
Gradska policija gazi naše ljude...
Čuvaj se Kiklopa...
Filmski projektori... Kiklop koristi nekakav mesmerizam...
Sad možeš da se obesiš.
Agente Blejk? Čujete me?
Agentica Blejk, javite se! -Šta je, Piti?
Sećate se kad ste mi rekli da odem u kuću inspektora Tilmana,
Ogledala, zato što vam je čudno što je cinkario inspektorku Ejbar
pa ste mislili da on radi za Sedmu konjičku?
Da, sećam se, kao da sam ti sve baš tim rečima rekla.
Uglavnom, prilično sam siguran da ne radi za njih.
Zato što su petorica njihovih ovde i vrlo su mrtvi.
Siguran si da su iz Konjice? -Da, svi nose Roršahove maske.
Zapravo, jedan ne nosi.
A gde je Ogledalce? -Nije ovde.
Čudno je što je on policajac, a nije ovo prijavio.
Da ia ovo prijavim?
Nemoj. Ostani gde si, a ja dolazim čim završim s ovim.
S čim?
Agente Blejk? Halo?
Agente Blejk.. -Gđo Kroford. Ćao.
Da li ste za čaj? -Ne, hvala, ne treba.
Sigurno? Sedite. Mogu da skuvam kafu...
Znam ko je ubio vašeg muža.
Molim?
Zove se Vil Rivs. Bio je policajac u Njujorku 1940-ih.
Rodom je iz Tulse.
On je deda Endžele Ejbar.
Ne razumem. Endžela je rekla da nema rodbinu.
Svi mi imamo rođake. Samo što o nekima ne pričamo.
Zašto bi taj čovek hteo da ubije Džada?
Odatle postaje čudno.
Endžela se predozirala dedinom "Nostalgijom".
Dok nije bila pri sebi, govorila je. Mnogo.
Kao da je govorila starčevim glasom, živela njegov život.
Sve sam snimila, ako želite da čujete.
Kao što rekoh, čudno je.
Ispalo je da je Vil Rivs bio Kapuljača Pravde.
Prvi maskirani osvetnik.
I bio je crnac.
On je nadahnuo dve generacije heroja.
Uključujući moje roditelje i mene.
Ali morao je da krije ko je.
Belci s maskama su heroji, ali crnci s maskama... zastrašujući.
Hvala Bogu što su se vremena promenila. -Da, hvala Bogu.
Međutim, dok je proživljavala dedina sećanja,
Endžela je stalno ponavljala jednu reč. Kiklop.
Treba li da znam šta je to?
Nekada je to bila rasistička sekta koja se bavila kontrolom uma.
Rivs je... -Kontrola uma? -Da, znam, znam.
Ovo će vas možda šokirati,
ali mislim da je Rivs verovao da je vaš muž član Kiklopa
i zato ga je ubio.
A šta vi verujete?
Ne bih radila svoj posao ako bar ne bih pomislila
da je šef policije u Tulsi možda tajni beli rasista.
Pa se čovek onda zapita iza njegove prijatelje.
Recimo Džona Kina.
Šta ako je "Sedma konjička" zapravo Kiklop s novim nazivom?
Šta ako je senator Džo njih iskoristio da pobiju policajce
pa da i policiji stavi maske...
i onda više niko ne zna ko su pozitivci, a ko negativci
zato što svi skrivaju svoja lica i zaklinju se na odanost
svom novoizabranom vođi. Predsedniku Džou.
Pa... to je bila prvobitna ideja.
Ali desilo se nešto neverovatno
i iznenada je predsednik počeo da izgleda kao sitna riba.
Molim? -Izvinite. Nije još trebalo da priznam?
Vi razglabate i razglabate...
Sranje! -Šta to radite, jebote?
Ja sam.
Svratila je Lori Blejk. Hoćeš da je ubijem ili šta?
Dobar dan. Ostalo je još 9 sati do uključenja Milenijumskog sata.
Zeleno osoblje, javite se u bolničko krilo
zbog uklanjanja preostalih metalnih implantata.
Koji čovek uliva veće poverenje?
Šta? -Prvi utisak. Ko uliva veće poverenje?
Onaj sa slatkišem. -Zašto?
Ljudi ne puštaju zmajeve sami.
Koja se žena više boji?
Ona koja će da skoči.
Zašto mislite da će da skoči?
Zašto bi inače stajala na simsu?
Koja žena je bešnja?
Identične su.
Da li ste sigurni?
Izvini, ali kakve ovo veze ima s mojim lečenjem?
Nikakve. Istražujem za svoju disertaciju.
Adaptivna uloga empatije i potiskivanja gneva
u društvenoj koheziji.
Imam sina tvojih godina i moram da ga teram da otvori knjigu.
Jesi li vam teško što ga lažete?
Šta? -Da niste inspektorka.
Čula sam da ne smete to da kažete ni svojoj deci.
Zato da ih zaštitimo.
Ne da zaštitite sebe?
Izgubili su roditelje. Kad bi znali šta radim, brinuli bi se.
Ako ne želite da se vaša deca brinu zato što ste policajac,
zašto ste onda policajac?
Inspektorko Ejbar?
Da li ste dobro?
Pođi sa mnom!
Ostavite nas malo.
Ti si Endžela?
Ja sam policajac Džen. Ovo je policajac Roj.
Ne boj se. Samo nam treba tvoja pomoć. U redu? -U redu.
Na Dan pobede rekla si
da si videla lutkarsku predstavu nekog čoveka?
On je dao ranac tipu na biciklu,
onome koji je povredio tvoju mamu i tatu.
Ne treba da se bojiš, Endžela.
Ne bojim se. To je on.
Sigurna si?
Sigurna sam.
Jako si hrabra. Treba da se vratiš u sirotište.
Smem li da slušam?
Kad porasteš, dođi i nađi me.
Na spavanje!
Odmah na spavanje!
Ako ne želite da se vaša deca brinu zato što ste policajac,
zašto ste onda policajac?
Nećeš dobiti pravdu značkom, Vile Rivse.
Dobićeš je tom kapuljačom.
Inspektorko Ejbar?
Šta?
Čije ste sećanje upravo proživeli? Svoje ili dedino?
Svoje.
To je napredak. Znači da terapija deluje.
Ija ponekad imam snove...
Deluju tako stvarno...
Ja sam stara žena.
Bojim se... i boli me.
Kako je bilo vama?
Kad ste videli šta je on video?
I osećali šta je on osećao?
I mene je bolelo.
Čujte i počujte!
Počinje 365. dan procesa, narod protiv Adrijana Vajta
poznatog kao Ozimandijas i kao Gospodar."
Svi ustanite dok ulazi časni sudija Lovočuvar!
Sedite.
Dobro. Da obavimo to.
Gospodo tužioče, iznesite završnu reč.
Dame i gospodo porotnici, časni Lovočuvaru,
Gospodaru...
Od trenutka kada nas optuženi izvuče iz vode
do trenutka kada nas neizbežno ubije,
nama vlada samo jedan zakon koji nam je usadio Tvorac
kada nam je podario život i ovaj velelepni raj da u njemu živimo:
"Ne odlazi!"
Da li je optuženi kriv za ubistvo?
Dokazi su neoborivi.
I pre nego što je došao kod nas,
priznao je da nije samo uzimao živote "kostimiranih avanturista",
nego i živote tri miliona nevinih osoba!
Da li se izvinio što je stvorio ogromno vanzemaljsko biće
koje je iskoristio da počini genocid?
Da li je pokazao makar trunku kajanja?
Nije!
On kaže da je taj pokolj bio nužan za ostvarenje utopije!
I zato je godinama lansirao naša beživotna tela na drugi svet.
Živote koje smo mu nudili, ne sumnjajući u njegovu nameru.
Nameru koju je sve jasnije izražavao u svojim monolozima
koji su slavili njega i njegovu superiornost
i njegov pravi cilj:
Bekstvo!
"Ne odlazi!"
Dame i gospodo, izbor je jednostavan.
Pomiriti se s okrutnim hirovima našega Gospodara...
ili ga proglasiti...
krivim.
Tužilaštvo je završilo.
Gospodaru Vajt, odlučili ste da se sami branite,
a u protekloj godini niste ponudili iskaze ni dokaze
koji bi protivrečili navodima optužbe.
Ako imate nešto da kažete u svoju odbranu, recite to sada.
Odbrana je završila.
Dame i gospodo, dugujem vam izvinjenje.
Ne zbog odvratne nebrige za pristojnost
koja je upravo izašla iz utrobe optuženog,
već zato što sam vam dodelio breme suđenja o njemu.
Jer temelj poštenog suđenja je da svakome sudi porota njemu ravnih.
Vi njemu niste ravni.
Zato sam okupio drugu porotu,
daleko prikladniju za ovu dužnost.
Šta vi kažete, gospodo?
Jesi li optuženi kriv?
Kriv je!
Kriv je! Kriv je!
Kriv je! Kriv je! Kriv je!
Jeste li gladni?
Zašto ste došli ovde? -Imam tajni plan za spas čovečanstva.
A to počinje u Oklahomi.
Ne znam da li se šalite.
Ma znate.
Zašto ste vi došli ovde? -Mužu i meni dosadio je Sajgon.
U Tulsi su tražili policajce. Delovalo nam kao dobro mesto.
Hteli ste novi početak Posle njegove nesreće? Sudar, zar ne?
Mnogo sam istraživala sećanja.
Potpuna amnezija je veoma retka, osim u TV sapunicama.
U stvarnosti se skoro i ne dešava. -Desila se.
Naravno da jeste.
Ne mogu ni da zamislim kako je to bilo.
Ne znate ko je on, ko ste vi...
Ceo njegov dotadašnji život jednostavno je... nestao.
Otkud znate to za Kala? -Rekao mi je vaš deda.
Provela sam 20 minuta s njim. On nema pojma o mom mužu.
Pa, ima pojma o vama. -Je li?
Pratimo moje crevo i proverimo šta zna.
Nije pametno da ga sada vidite.
Zašto je onda hteo da ja uzmem njegove jebene tablete?
Nije mislio da ih sve odjednom progutate.
"Nostalgija" je podnošljivija u malim dozama.
Čiju "Nostalgiju" oseća vaša ćerka?
Molim? -Rekla mi je za svoje snove.
Sanja da je bolesna starica.
Pa se pitam čija joj sećanja dajete.
Njena. -Molim?
Dajem joj njena sećanja. Bian mi nije ćerka.
Ona je moja majka.
Pre njene smrti, skupila sam njena sećanja i klonirala je.
Naravno, ne može da bude moja majka ako nema njena iskustva.
Zato joj postepeno integrišem sećanja dok spava, infuzijom.
Vi ste jebena ludača.
Na pragu sam da ostvarim životno delo.
Da li je loše što želim da i moji roditelji to vide?
I tata vam je ovde?
Biće. -A vaše životno delo je
da uključite veliko sokoćalo i spasite čovečanstvo?
Zvuči sumanuto kada tako kažete.
Onda mi recite čemu on služi. Vaš sat.
Ne.
Dobar dan. Ostala su još 4 sata do uključenja Milenijumskog sata.
Osoblje neka dođe na osmatračku platformu.
Ledi Tru predvodiće obraćanje samo za naše uši.
Budućnost vam zahvaljuje na službi.
Agente Blejk!
Čujem da ste rešili slučaj.
Kapuljača Pravde? To nisam očekivao.
Nema mnogo stogodišnjih osvetnika koji lutaju unaokolo.
Otvor za propadanje? -Molim?
Ko ima jebeni otvor za propadanje u dnevnoj sobi?
Džejn mi je rekla da mnogo rizikujem šaljući tebe u Tulsu.
Ali iz razloga koji će uskoro biti očigledni... -Nemoj, molim te.
Šta? -Da mi objašnjavaš svoj plan. Pogađam...
Kad si bio dete, otac te posadio na krilo i rekao
da si rođen u Kiklopu i da je tvoja sudbina
da postaneš najmoćniji rasistički govnar u zemlji.
Uopšte nije bilo tako.
Umorna sam, Džo.
Umorna od svih ovih budalaština.
Hoćeš da te pitam zašto sam vezana za stolicu u robnoj kući?
Ili čemu služi onaj kavez? Dobro.
Ali znaj da me baš zabole dupe za sve to.
E, za ovo te neće boleti. Tebe više od bilo koga.
Nisi u pravu za Kiklop. Mi nismo rasisti.
Vraćamo ravnotežu kada zemlja zaboravi svoje osnovne principe.
Zato što je otišlo predaleko na jednu stranu
i sada je strašno teško biti beli Amerikanac.
Pa sam pomislio...
da probam i postanem plavi.
Kad sam imala 15 godina, diplomirala sam na MIT.
Četiri godine kasnije, kupila sam ga.
Do svoje 24. godine, unela sam revoluciju u medicinu,
energetiku i nano-tehnologiju.
A u 30. godini sam konstruisala i lansirala
prvi mikrofuzioni svemirski brod.
Ali bilo je i neuspeha.
Najveći je "Nostalgija".
Omogućila sam ljudima da uče iz prošlosti.
Da bi se razvili, preobrazili i poboljšali.
A oni su se fiksirali na svoja najbolnija sećanja.
Odlučili su da najgore trenutke svog života
preživljavaju iznova.
A zašto? Zato što su se bojali.
Jer ako su oslobođeni prošlih trauma
ne bi imali izgovor da ne nastave veličanstveni život u budućnosti.
Ovaj Milenijumski sat je spomenik novom dobu.
Bezbrojne generacije gledaće naše moćno delo
i, bez zavisti, odaće priznanje čudima koje je to pokrenulo...
Znam da si tu!
Uzela sam tvoje tablete. Pokazao si mi svoj život.
Zašto?
Znam zašto si ubio Kroforda.
Šta hoćeš od mene?
Vile! Otvori jebena vrata!
Šta, jebote?
Subjekat nije povezan.
Diži se!
Ova gospođa stalno tako viče na tebe? -Da.
Sad možete ići.
Zdravo, Endžela. Ja sam Džun.
Ja sam tvoja baka.
Zdravo. -Došla sam da te vodim kući.
Jesi li tvoj tata spominjao mene?
Naravno. -Ti si bila njegova mama? -Da, ja sam bila njegova mama.
Rekao mi je da želi da obuče uniformu i bori se u Vijetnamu.
Rekla sam da više neću razgovarati s njim ako to učini.
Svejedno je otišao. Tvoj tata je bio tvrdoglav.
Ali zaboravio je od koga je nasledio tvrdoglavost.
Rat se završio i upoznao je tvoju mamu.
Bilo je mnogo prilika u novoj saveznoj državi.
I ostao je. Prošlo je nekoliko godina.
Pa još nekoliko.
Onda sam ja imala infarkt.
Ništa mi nije bilo. Bio je mali udar.
Ali čovek postane sentimentalan pa sam napisala pismo tvom tati.
Morala sam da pošaljem preko vojske, jer nisam znala njegovu adresu.
Vratilo mi se neotvoreno, sa velikim pečatom - "Preminuo".
Ispostavilo se da mene nije upisao među bliske rođake.
Za njega ja nisam postojala.
Tada sam saznala da je imao ženu i da je i ona poginula.
A onda su mi rekli da ima ćerkicu.
Devojčicu koja je sasvim sama, bez ijednog rođaka.
Pa sam kupila avionsku kartu i došla po tebe.
Reci mi nešto o sebi, Endžela. Bilo šta.
Biću policajac.
Naravno da hoćeš.
Šta još imaš?
Sećam se toga!
Nema zajebancije sa Sestrom Noć.
Taj najviše voliš? -Ne smem da ga gledam.
Zašto? -Tata je govorio da se treba bojati ljudi pod maskama.
Zato što je njega neko s maskom uplašio kad je bio tvojih godina.
Nikada to nije preboleo.
Imam li ja i dedu?
Ima raznih filmova. Zašto nosiš baš ovaj?
Ona izgleda kao ja.
Znaš šta? Stvarno izgleda kao ti.
Ovde u Vijetnamu nema mnogo takvih ljudi.
Nema, gospodo.
Znaš šta? Ja imam video-rekorder u Tulsi.
Gledaćemo ga čim stignemo. -Gde je Tulsa?
Tulsa je u Oklahomi, dušo.
Mi smo odatle.
Ti si važan putnik. Moramo biti oprezni.
Subjekat nije povezan. Subjekat nije povezan.
Treba mi pomoć. Imam rak. Rak mozga.
Ne znam zašto dolazim u ove glupe govornice da ti pričam viceve.
Ti nikad nisi imao smisla za humor.
I verovatno nikada ovo nećeš čuti.
Ali ponekad je lepo... Lepo je pretvarati se.
Toliko molitvi. Neuslišenih.
Ja sam vlasnik hiljada govornica za Dr Menhetna širom sveta.
Ne biste verovali šta ga sve ljudi mole.
Mole, mole i mole da im pomogne.
Mole da se vrati sa nebesa i sve popravi.
Ali on ih ignoriše. Svakog od njih.
Znate zašto? -Predajem se.
Zato što Dr Menhetn to ne sluša.
On uopšte nije na Marsu.
Gde je onda? -Ovde u Tulsi.
Pretvara se da je čovek.
Da li ste vi utuvili tu ideju mom dedi?
Zapravo, on je utuvio meni.
Endžela?
Hoćemo li i dalje da se zajebavamo
ili ćemo biti iskrene?
Reci mi otkud poznaješ mog dedu i šta radiš ovde,
samo nemoj mi reći da spasavaš jebeno čovečanstvo.
Tvoj deda se obratio meni jer mu je bio potreban neko
sa dovoljno resursa da se spreči "Sedma konjička".
Da se spreči u čemu?
Za manje od sat vremena, zarobiće Dr Menhetna,
uništiće ga, a zatim će oni da postanu on.
Možeš da zamisliš? Tolika moć u rukama belih rasista.
Zamolila si da to ne kažem, ali ja spasavam jebeno čovečanstvo.
Sad odlazim zato što nikada nisam čula ništa luđe.
U redu.
Nisi me pitala ko je on.
Šta? -Znam da misliš da sam luda, ali...
Upravo sam ti rekla da je Dr Menhetn ovde, u Tulsi,
i hoda među nama kao ljudsko biće...
a ti me ne pitaš ko je.
Zašto si uvek gladan? -Brz metabolizam.
Proveriću ovo.
Reci Opasnosti da se skloni. -Neće. A ti si uhapšena.
Dženi, reci Opasnosti da se skloni. Ne želim da ga povredim.
Ejbarova! Kaže da se skloniš! Kaže, ne želi da te povredi!
KO je jebe!
Jesi joj rekla da je uhapšena?
Kučko luda!
Jebi se!
Endžela?
Deca spavaju? -Da.
Dobro si? -Dobro sam.
Šta je bilo? Nisu me pustili kod tebe. -Ne govori, već slušaj.
U redu? -U redu.
Ti si divan muž, sjajan otac.
Najbolji prijatelj kog sam ikada imala. Volim te.
I ja tebe volim.
Vreme je da izađeš iz tunela.
Kakvog... tunela?
Ne boj se. Pričali smo o tome.
Oduvek smo znali da će doći ovaj dan.
Koji dan? Ne znam o čemu pričaš. -Znaš.
Samo se ne sećaš.
Da li smo o tome pričali pre moje nesreće?
Nije bilo nikakve nesreće.
Molim? -To je bila laž.
Laž da bismo bili zajedno.
Bar neko vreme.
Ako te ikako teši, bila je to tvoja ideja.
Dušo. Ne znam šta su ti uradili...
ali mislim da ti je onaj lek pomutio razum.
Nisi pri sebi.
Ne, Džone. Ti nisi pri sebi.
Ne zovem se Džon.
Jako mi je žao.
Hej, dušo...
Najebali smo.
MEDIATRANSLATIONS