- Zeptej se znova a už v pohodě nebudu. - Skočila jsi do řeči primátorovi.
Nechci o tom mluvit, Travisi. Co na tom sakra nechápeš?
Nic nevím.
S velitelkou děláme maximum, abys o práci nepřišla,
ale rozhodne primátor.
RADNICE
Victoria Hughesová je nezbytnou oporou sboru.
Ke krizovce má osobní vztah.
- Tak osobní, že mě veřejně ponížila. - Tak osobní, že za ni chce bojovat.
Sledovali to ti, kteří rozhodují o financování.
Nemohl jsem vaše vítězství přetavit
- v podporu krizovky? - Udělal byste to?
Přetavil byste ho v podporu krizovky?
Řešíme disciplinární řízení Hughesové.
- Ne krizovku nebo... - Naopak, pane primátore.
Řešíme naši komunitu.
Jedince, kterým pomáháme denně. To se vás snažím přimět pochopit.
MINULÉ JARO
Pomůže nám někdo?
Zakopl a spadl na sklo.
Nehoří.
- Kluk říkal, že teď řešíte i tohle. - Jo, děláme to odjakživa.
- Za mých časů ne. - To jsme přece pořád.
Jsi starý, ale pořád jsi tady.
Je mi 74.
Připadám si na 200.
Vypadáte skvěle.
Jen díky dodržování diety.
- Jo? - Jo.
- A jaký? - Jíst málo úplně všeho.
Stejnou dietu u bezdomovce a modelky byste nečekali. Překvápko.
Proto jsem navrhoval jít sem. Slyšel jsem o vaší klinice.
Tak jemný ruce v nemocnici pro veterány nikdo nemá.
Mám rukavice.
Vtipkuje. Myslí si, že je vtipný.
Taky že jsem.
- Veterán? - Jo.
Sám jsem byl dvakrát v Afghánistánu.
Mlaďas taky. Já byl ve Vietnamu.
Ale tady doktor...
Netoužíte sloužit své vlasti?
Jsem hasič.
Tak jo, hotovo.
Nenamočte si to a kvůli infekci si ten obvaz nesundávejte.
Vlastně pro vás něco mám.
Jo.
Už chápu.
Taky jsem byl bez domova
a bylo snazší mít nějaký po ruce.
Tak dobrý nejsou, ale když bude nejhůř...
Byl jste na ulici?
Jo.
Jsme tu pro vás, pane. Tak jo, pomůžu vám.
- Fajn. - A je to.
Rozhodně se vrátíme, až nám dojde ne úplně dobrá granola.
Pomůžu vám.
Počkat, ty datluješ dvěma prsty?
Nedatluju dvěma prsty. Jen...
- Vážně? - Přišli k nám dva veteráni bez domova.
Starší pán a mladej kluk.
Dvě různé války, oba bez domova.
Proč se o své lidi nepostaráme?
Snažím se jim najít bydlení, ale web úřadu pro veterány... Bože!
Víš, kde teď žijí? Jakmile odejdou...
U odbočky z 11. Avenue. Přímo u parku.
Dobře. Není to dobrý, ale je to ten bezpečnější tábor.
Jak to víš?
Brácha má problémy.
Takže jo.
Špagety k VEČEŘI
Hej! Uklidněte se. Co jste to tady rozjeli?
Nic pro dámy.
Dobře. Hodí se pro dámy dvojsmyslná misogynie?
- Učí nás oplzlé básničky. - Aha.
- Chceš ji říct? - Ano.
- Snad to dám. - Jo.
V Leeds žil jeden chlípník, který měl zvrácený zlozvyk.
Snažil se napravit a příkladně žít,
- ale vzdal to, byl to kurevník. - Pěkně.
Kdo má něco lepšího?
- Někdo něco určitě zná. - Tohle mě naučil barman.
- Žil, byl hoch jménem Max, který... - Ne!
Tuhle máš rád!
Už jsi mi ji říkal. Jsem proti.
Jsme na setkání komunity. Už je to trochu moc. Neříkej to, Gibsone.
A teď vy, pane.
Jistý rytíř, symbol mužství, v zimě ztrácel na svém množství.
Ale pohled na dívčinu zadní veličinu navrátil mu opět jeho bohatství.
Takový středověký dolňák.
To se mi líbí. Respekt. Teď já.
Její milenec potřeboval radu, proto mu dala mapu k pokladu.
Přesně to chtěla a pak zavrněla, neboť do cíle jí vnořil svou kládu.
- Dobrý. - Ten se mi líbil nejvíc.
- Díky. - Mně taky. Tak klid, svobodnice.
Víš, že vrány mají úžasnou paměť?
Pokud nějakou naštveš, tvou tvář si pamatuje roky.
- Já vrány naštvat nechci... - A taky epigenetiku.
Pokud měl jejich praprapradědeček, kterého nepoznaly a nežily v jeho době,
jisté povahové rysy, jeho potomci jsou stejní.
- Dobře. - Tady máte.
- Díky. - Není to zajímavý? A děsivý?
- A divoký? - Bella, co se děje?
Proč do sebe kopeš tolik whiskey a mluvíš o vránách?
Přemýšlím o bráchovi.
Celkově o své rodině. Geny, prostředí a tak dále.
Dobře.
Mám o něj starosti.
Stalo se něco?
Ne.
Nejde o nic novýho. Žije na ulici a já ho nechávám.
Nenecháváš ho.
A nemůžeš ho nutit k něčemu, co nechce.
Jako já nemohla nutit Andreu.
Není to děsivý?
Vyrůstaly jsme s nimi ve stejných rodinách.
- Ale jsme jiné. - Teď jo.
Ale co když v sobě máme stejnou časovanou bombu,
jakou měli oni, která ještě nevybuchla?
Nebo hůř. Co když ji předáme našemu dítěti?
Tak dobře. Zaprvé, duševní zdraví není časovaná bomba.
A právě kvůli svým rodinám to můžeme podchytit včas.
To samé uděláme i pro své dítě.
Tohle ti jde.
Já vím.
Tobě taky.
- Co? Vyvádění v baru? - Ne.
Blaho našeho budoucího dítěte řešíš s takovým předstihem.
Naše mámy to nedělaly.
Budeš skvělá máma.
Co?
Nevěděla jsem, že to potřebuju slyšet.
Je to pravda.
Zatracený vrány.
Žádný vrány!
Warrene, potřebuju tě. Pomoc!
Možná si něco vzal. Chová se nepředvídatelně.
- Nic jsem si nevzal. - Arlo, slyšíš mě?
Pokud sis něco vzal, musíš mi to říct.
Je střízlivý. Poslední dobou měl potíže, ale podle mě...
- Acetonový dech. - Morrisi, je Arlo diabetik?
Jo. Inzulín bere po malých dávkách.
Morrisi, odstup si.
Ne, Morrisi. Pojď se mnou, ano?
Arlo, neumírej, kámo.
Morrisi, no tak.
Jsi v pořádku?
Dobře.
- Cukr v krvi má přes 700. - Je dehydrovaný. Možná vysoký draslík.
- Potřebuju záchranku! - Jo.
Je připojený.
- Tak jo, pohyb! - Připojeno.
- Co se děje? - Morrisi, musíme s ním do nemocnice.
Morrisi, jak dlouho šetří s inzulínem?
Pár týdnů, možná déle. Už mu docházel. Chtěl si ho šetřit. Další by asi nedostal.
- S námi nemůžete. - Samotu nemá rád.
- Zpanikaří. - Budu u něj.
- Zná mě. - Bude to dobrý. Přijedeme za nimi, jo?
Pojď si sednout, Morrisi. Jo? Tak pojď.
Žádný pulz. Začínám s kompresí.
No tak, Arlo. Už tam skoro jsme.
No tak.
Pojď. Nemocnice není daleko.
Dobře.
Warrene?
Jo.
Dobře.
Je mrtvý.
Je mi to líto.
Je mi to moc líto.
Je mi to líto.
Nejen že si s lidmi rozumí tak, jak jsem to u nikoho neviděla,
ale učí to i ostatní hasiče.
Skvělé. Někdo ji hned nahradí, až i se svým programem skončí.
Krizovka není jen její program.
Jde o městskou iniciativu sboru, díky níž jsme zachránili všechny ve Space Needle.
Očekávám, že sbor bude ve své práci pokračovat.
Jako kdysi, než dostala zvláštní jméno.
Po všech těch vašich škrtech?
Jo, odlož mi schůzku v půl dvanácté.
MINULÉ LÉTO
Přepojili mě. Úřad pro veterá... Haló?
Ano, právě jsem s ním mluvil.
Můžete... Nepřepojujte mě, prosím! Nepřepojujte mě!
Bydlení hledám Morrisovi už od jara. Všude mi hází klacky pod nohy.
Nedokážu najít přesné informace, natož podat žádost.
Cokoliv vládního není jen byrokracie. Čekáš jak moucha na mucholapce.
Umíš si představit nevstoupit po armádě do sboru?
Mohlo se to stát mně, tobě nebo tolika našim známým.
V obchodě, nedej bože v zákaznickém servisu, bych nevydržela,
když jsem byla pořád zvyklá na armádu.
Na tu šílenou přísnost, které se možná jednou zbavíš.
Že to říkáš ty!
No co. Je moc fajn být jednou ve vztahu ta klidná.
Ta klidná? To teda fakt nejsi.
- Ale jo, jsem ta klidná. - Nejsi.
Jsem. Fakt.
Dobře.
Jsi ta klidná, ale já jsem ten vtipný.
Ano, to jsi. To souhlasím.
A víš, jaký jsi ještě? Ohleduplný a trpělivý.
Taky vytrvalý a laskavý.
A nejvíc na tebe platí lichotky.
Rozhodně.
- Haló? - Jo.
- Haló? - Vydržte, prosím.
HASIČSKÝ SBOR SEATTLE KLINIKA Deana Millera
Nechce se mi věřit, že tam dost možná je děťátko.
- Naše děťátko. - Tak to ne.
Promiň. Jsem nadšená.
Prostě to chci tak dlouho, že pokud se až moc začnu těšit dřív,
než budeme mít jistotu, asi to pak nezvládnu, kdyby...
Žádné kdyby.
Prozatím to neřešme.
Myslím to vážně.
Bavme se o něčem jiném. O čemkoliv.
Nevím o čem.
Dobře. Co třeba o tom, jak strašný je kapitán Beckett
nebo že je Jack pryč.
Přišel Morris, když jste byli na výjezdu.
- Je v pohodě? - Jo.
Sullivan mu dával svůj starý tábornický spacák.
Sullivan jako táborník nepůsobí.
Tak starý podle mě nebyl.
Já vím.
- Nic jsem neříkala. - Myslela sis to.
- Myslela sis... Profesionálka. - Do hlavy mi nevidíš.
Šup, šup, devatenáctko. Pohyb.
Jste mladí a myslíte si, že máte všechen čas na světě. To s vámi nesdílím.
Kromě rychlosti musíme zlepšit i držení těla. To je ono.
Výborně. Díky, Herreraová.
Odpoledne budeme trénovat s místní potápěčskou jednotkou...
Krizovka žádána na 11. a Central Parkway.
Možná by ještě pokračoval, protože zbožňuje vlastní hlas...
Jedu jen já a Herreraová. Užij si jeho one-man show.
Dostanu vás všechny. Zpátky!
Dostanu vás všechny!
- Ne! - Morrisi.
Morrisi, hej. Podívej se na mě.
Tady Vic a Andy ze stanice 19. Jsme tví přátelé. Odvedeme ho pryč.
Jsme Vic a Andy z 19!
Morrisi, jsi v pořádku.
Dýchej. Dýchej na čtyři.
- Na čtyři? - Ukážeš mu to cvičení?
Čtyři vteřiny nádech, držet čtyři vteřiny, výdech.
Ne, počkej! Přestaň! Dost!
- Pusť ji! Andy přece znáš. To stačí! - Jděte pryč! Nepřijdu o tebe!
Musíš ji pustit, je to Andy.
- Nepřijdu o tebe. Prostě ne! - Morrisi, ne.
Přestaň, nejsme ve Vietnamu. Nejsi ve Vietnamu.
Jsi v bezpečí v Seattlu.
Tohle je Andy, musíš ji pustit. Řekni mu, kdo jsi.
Jsem Andy. Jsi tu v bezpečí.
- Hlavně dýchej, jo? - To je ono.
Sedneme si.
- Nádech. - Pojďme.
- Dva, tři, čtyři, drž. - Jo, to je ono. Výborně.
Dva, tři, čtyři.
- Sedni si, tak. - Jsme tu s tebou.
- Držím tě. - Jsme tady.
Už je dobře.
Dáte mi chvilku?
Samozřejmě.
- Jistě. - Jo.
- Jo.
Budeme tamhle u záchranky, jo?
Dojdeme ti pro vodu.
Tak jo.
Hlavně dýchej.
Jak jsi věděla, co říká?
Z vietnamského bistra. S Travisem si tam občas něco objednáme. Znamená to „přidej“.
Bude se to jen zhoršovat. Byl v pořádku, dokud žil Arlo.
Vzhledem k okolnostem ne úplně, ale zvládal to.
Ničí ho ta osamělost. Veteránům nestačí základní služby.
- Potřebují přátele. - Může mít nás.
Ne?
Obávám se, že to možná nebude stačit.
Tady, Morrisi.
- Jo. - Hej.
Uzavřeme dohodu.
Hughesová dostane padáka a s jejím platem naložte dle libosti.
- Ne. - Neumíte uzavírat dohody.
Ne s někým, kdo je neumí dodržovat.
Navíc mi navrhujete špatnou dohodu.
Zkusil jsem to.
Ještěže svou práci naučila tolik lidí.
Nebude nám chybět.
MINULÝ PODZIM
Morrisi, kámo. Mám pro tebe dokonalý kabát.
To je vtipný, já pro něj mám dokonalý kabát.
- No tak. - To přeháníte.
Můžeš si vzít oba.
Jo, protože mám tolik místa.
- Neotravuj. - Dobře.
Mrzí mě to, ale někomu asi zlomím srdce, hoši.
V kabátu ode mě nejspíš nějaké dámě.
Tady.
Moc si toho vážím, hoši.
Oba jsou báječné, ale vezmu si ten od Ruize.
- Ty mi dáváš. - Moudrá volba, Morrisi.
- Tak jo, ruce pěkně do rukávů. - Ano.
A je to.
Padne jako ulitý. Je to hloupý, ale potřeboval jsem výhru.
A já kabát.
Sluší ti to v něm.
- Vypadáš dobře. Nic ve zlým. - Dobře.
Vypadáš dobře, to je hlavní.
- Podívejte se na mě. - Zírám.
Dřív jsem si myslel, že to Arlova generace měla po návratu snazší, ale možná ani ne.
Když se vrátil, kolem letadla byli lidé s cedulemi a balónky, kterými je vítali.
Ale kde byli lidé s balónky, když ten klučina trpěl?
Po návratu z Vietnamu na nás čekal dav,
ale plivali na nás.
- Bože. - Jo.
„Vivianne, která tento park zbožňovala.
S láskou, Hal a tvoje holky.“
Kdo jsou asi ty „její holky“?
Dcery z prvního manželství? Divná volba slov. Podepsal jen sebe?
Zaplatil za to.
- Dobře. - Je hezký, že je zmínil.
Možná jsou to její psi nebo kamarádky, které nemohl vystát.
V tom bude nějaký vzorec. Možná je to něco, co tě jednou dožene.
Kdyby tu stálo „Morrisovi, který zbožňoval tento park“,
nikdo by neuhodl, že jen proto,
že jen tady měl od policajtů pokoj.
Se slovy bych si vyhrála víc. Ne jako Hal.
Každý, kdo tu seděl, by věděl, že Morris Hapgood
byl ten nejchytřejší a nejvěrnější mudrc a přítel.
Inspiruješ mě, kámo.
- Opravdu. - Jo.
„Mudrc“ zní skoro jako stařec.
Dobře.
Ještě na tom zapracuju. Vyhrál jsi. Dobře.
Bože, musím na hodinu.
Tak jo.
Tohle si nech. Úplně všechno.
- Fajn. - Zase příště, jo?
- Příště. - Měj se!
Páčko.
HASIČSKÝ SBOR SEATTLE
Jsi v pohodě?
Jo.
Jo, jen to nevyšlo.
To umělé oplodnění.
Nejsme těhotné. Zase ne.
To mě moc mrzí.
Hej!
Co to...
- Ty vado. Co? - Pojď sem.
- Co to děláš? - Jo.
Tvoje šťastné já mě znepokojuje ještě víc než tvoje autoritativní já.
Až zjistí, co jsem zařídil, naštve se.
- Co jsi zařídil? - Morris má pohovor kvůli bydlení.
Jo! Dobře, paráda!
Fajn, trochu lituju, že jsem řekl, že jsi děsivý, když jsi vlastně pašák.
Paráda. To je úžasný, kámo.
Proto ten divnej tanec. Ale super. Díky, to je úžasný.
Je to domluvený? Všechno?
- Jo. - Dobrá práce.
Zmiz z cesty!
Uhni!
Odpal!
Hejbni, dědo!
- Musím do práce! - Vydržte, prosím.
- Morrisi. - Dědku, pohni!
Počkejte chvíli, jo? Vydržte.
Morrisi.
Morrisi, co tu děláš?
Co děláš? Vy...
Vypadáš unaveně, Mo.
To jsem.
Troubení aut asi nepomáhá. Odvedeme tě pryč ze silnice.
Odvedeme tě odsud. Nechceš, aby tě něco srazilo, ne?
- Bylo by to jedno. - Tak to ne.
Úplně by mě to zničilo, Morrisi. Vážně.
- Sedneš si, jo? - Jedou moc pomalu.
- Neumřel bych. - Jen si sedni.
Morrisi, co se stalo? Vyklidili tvůj tábor?
Všechno je pryč. Všechno.
Co si teď počnu?
Ve stanu jsem měl dokumenty na ten pohovor.
Popeláři odvezli úplně všechno.
Všechno, co jsem měl.
Už toho mám dost.
- Opět se snažíte... - Ne, vaše ego. Proto ji chcete vyhodit.
Přesně to, co vám provedla, chcete zoufale udělat papalášům,
šaškům s vlastními zájmy a kumpánům a byrokratům ve vedení města,
proti kterým jste vedl kampaň, ale kteří vás teď mají v hrsti.
Chcete se bránit, ale bojíte se.
A jí máte za zlé, že se nebála. Poslouchejte.
Nevyhazujte lidi na vaší straně, abyste se zalíbil těm proti vám.
Nebo rychle o všechno přijdete.
Nekázeň.
Pěkný.
Má ji Hughesová od vás?
- Snažím se pomoct... - Sednout.
Vyřešíme to dneska.
MINULOU ZIMU
Morris přišel o vše.
Nemůžu uvěřit, že jsme zpátky na startovní čáře.
Jo, ale bez kartičky pojištěnce
a rodného listu budete...
Ještě kus před startem.
- Chceš ho nastěhovat k nám? - Co?
Vím, že takhle se podobné problémy neřeší,
ale byla bych pro.
Co je?
Tak co je?
„K nám?“ Chceš se sestěhovat?
Dobře.
Tak jo, ještě jsme se o tom nebavili,
ale nespěje to k tomu?
Ne zítra, ale... Pomoz mi.
Proč jsem najednou tak nesvá?
Proč mám pocit, že je mi 22, když řešíme budoucnost?
Protože když jsme ji řešili naposled, nejspíš nám tolik bylo?
- Byli jsme starší. - Možná trochu.
Bylo to snazší.
Tohle je těžký?
Ne, my dva ne. To ne.
Všechno kolem.
Kolem nás.
Co to děláš?
Chci být tak směšný, že když řeknu, že tě miluju
a že s tebou chci žít,
už nikdy se kvůli tomu nebudeš cítit nesvá.
- Zničíš postel. - Spolu jich zničíme hodně.
- Přestaň. - Ne.
Takže?
Jo.
- Ale nejdřív... - A jejda.
...musíme Morrisovi vyřídit dokumenty, aby si mohl znovu zažádat o bydlení.
Vím, že tu nechceš být, ale v krizovce máme směny všichni.
- Musíš se kvůli němu uklidnit, jo? - Dobře.
Hej!
Kdybych věděl, že přijdete, uklidil bych.
Víš ty co? Udělám to teď.
Dobře. Moc pěkný. Tak jo.
Vím, že ti všechno vyhodili, tak jsem ti přinesla nový věci.
- To jsi nemusela. - Jen se podívej.
Solaire Rambler 300?
„Rolls Royce mezi stany!”
- Ten jsi chtěl, ne? - Děkuju.
Ale v Monroe je azylový dům, kde ti můžu zařídit lůžko.
- Vždyť víš, že tam nevydržím. - Tak dobře.
Haló? Promiňte. Necháte toho?
- Povídám si tu s kamarádem. - Můžu se vás zeptat na to, jak pomáháte?
- Nemůžete. - Do mého článku.
- Nejsme tu kvůli vám. - Pardon.
Dobře.
Morrisi, moc se omlouvám. Nesnažila jsem se zviditelnit.
- Ne. - Nevěděla jsem, že tu bude.
Nic se neděje. Je tu pořád.
- Navíc mě cvakla z mý dobrý strany. - Tak jo.
Jdeme postavit ten stan.
- Dobře. Tady. - Božínku. Ano.
DNES
- Co je s tebou? - Proč?
Chováš se divně. Schováváš něco ve skříňce?
Mám...
Mám tu téčko.
Testosteron.
Beru ho už týden.
Jeho hladina se mi zvedla a zase si připadám jako já.
Vlastně si připadám jako já ve 20 letech.
- Ve všech ohledech. - Fajn.
Proč to tajíš?
Ještě jsem to neřekl Mirandě.
Cos jí neřekl?
Že bere testosteron.
Kámo. O nic přece nejde.
A že se cítí úžasně.
„Rychlejší než kulka, silnější než lokomotiva,
jediným skokem překoná vysoké budovy.“
Ona ten odkaz nechápe. Dobře, jen jsme...
To je ono.
Ale chápu.
Tobě dávají injekce supersílu, ale mně...
Mně je z mých neustálých injekcí na blití.
Zkoušíme IVF.
Moje vajíčko, její děloha.
Je to příšerný.
Příšerný.
Jako bych cítila, jak mi ve folikulech zrají vajíčka.
Je to jako hroznový želé.
Jako by se ve mně převalovalo hroznový želé.
Proč hroznový?
Chápu to.
Jsem vážně štěstím bez sebe, že se ze svých injekcí cítíš neuvěřitelně,
zatímco já se cítím jako nafouklý kurník.
- Kurník? - Jsem blbá továrna na vajíčka, Beckette!
IVF. Informuj se!
Exmanželce na to pomáhala máta.
Cisterna 19 a žebřík 19 žádány na 11. a Central Parkway.
Hele, to je ten tábor. Morrisův tábor.
- Mám se s někým vyměnit? Znám to tam. - Dneska to nejde.
Jsi v podmínce, dokud velitelka neřekne jinak.
Uvidíme se za chvíli. Pohyb, lidi!
- Beckette, Wigginsi, situace na jihu? - Děláme na tom.
- Bishopová, Greene, sever je zajištěný? - Příjem. Už hasíme.
Warrene, Cutlere, jdou k vám další pacienti.
- Rozumím. - Sullivane, Montgomery, evakuace? Mluvte!
Hej, někdo musí dostat ze stanu Morrise!
Měl bych jí to říct. Jen fakta. Snazší bude...
Mám já? V krizovce jsme parťáci.
- Řeknu jí to. - Hughesová.
Morris...
Je mi to moc líto.
Provedeme zhodnocení akce a debriefing po stresové události.
- Zavolám Diane. - Udělám to.
Ten debriefing.
Jo, zúčastníš se ho taky.
Na výjezdu jsi nebyla, ale byl pro tebe důležitý.
Ne, ten debriefing chci vést.
Mám na to výcvik a vím, co pro nás znamenal.
- Počkat, kapitánko... - Ne, zvládnu to.
Musím to udělat.
Warrene, zavolej na dispečink, že jsme připraveni na týmový debriefing.
Rozumím.
Naše práce je náročná.
Každý den vidíme a zažíváme něco náročného.
Tohle je toho důkazem a bezpečným místem k diskuzi,
abychom to v sobě nedrželi
a nevzpamatovávali se z toho nebezpečným způsobem.
Abychom tuto práci mohli dělat dále.
Máte k tomu něco?
Tato diskuze se bude týkat čtyř otázek.
Co jsme udělali dobře?
Co se mělo stát?
Co se opravdu stalo?
A co jsme mohli udělat jinak?
Tyto otázky v nás vyvolají emoce,
které probereme také.
Co jsme tedy udělali dobře?
Ihned po příjezdu jsme zajistili přívod vody.
V oblasti jsme měli dvě hasičské hadice, abychom požár dostali pod kontrolu.
Efektivně jsme začali provádět triáž.
Zamezili jsme šíření požáru.
Vy dva jste zamlklí. Chcete něco dodat?
- Fajn. Travisi? - Dobře jsme neudělali nic.
Dobrá. Můžeš to rozvést?
- Hej! Morrisi! - Dostaneme tě pryč.
Ne, musím... Tohle jsou moje věci.
- A můj stan. - Já vím, ale musíš jít s námi.
- Ne, nechte mě! - Pojď s námi. Za tvůj život to nestojí.
Rozumíme tomu.
- Dobrý? - Bez svých věcí neodejdu.
- Morrisi! - Ne!
Dobře.
Dobře. Co bychom si přáli, aby se stalo?
Abys tam byla.
To jsme měli udělat jinak.
Tebe z toho neviním. Ani tebe, že jsi ji nepustila.
- Herreraová za to... - Já vím.
Vím, že to nedává smysl. Ptala ses, co bychom chtěli udělat jinak.
- Tohle. - Jo, já vím.
Odpovídáš upřímně, a tak to má být, takže...
A chtěl bys to, protože...
Protože bys Morrise přesvědčila, aby odešel.
A dál?
Možná bych teď nenesl všechnu tu vinu, že jsem ho nedokázal zachránit.
Minimálně bych ji nenesl sám. Protože...
Protože?
Protože když něco sdílíš se mnou,
i kdyby nepříjemnýho, nepřijde mi to tak nemožný.
Nebyla jsem tam.
Ale teď jsem tady.
Teď to sdílím s tebou.
Všichni v tomto kruhu.
Nikdo tu není sám.
Jsi obklopený lidmi, kteří to chápou.
Chápeme tvou bolest, ztrátu, vinu a hněv.
Jsi obklopený lidmi, kteří ti to pomůžou překonat.
Ty taky.
Morris takovou oporu mnoho let neměl.
Ale jsem si jista,
že ve svém posledním roce ji cítil.
Všem vám ještě pošlu nějaké informace, ale jsem tu pro vás.
Toto sezení je sice u konce, ale ráda si s vámi kdykoliv promluvím, jo?
A zase zazářila, lidičky.
Jo, zachránilo mu to život. Ne, umřel.
Hej.
Ne, Travisi. Je mrtvý. Udělali jsme maximum, a je mrtvý.
Sloužil zemi, která se o něj vůbec nepostarala.
Snažil se chránit svět, který nechránil jeho.
Protože pořád jen dáváte a dáváte,
ale jakmile něco potřebujete, jakmile nebyl dost silný...
Jakmile nebyl šťastný, pohodový, vtipný a silný...
Jak by taky mohl být, když věděl, jak hnusný svět dokáže být.
Vic, jde tu pořád ještě o Morrise?
Co to znamená?
- Počkej. Travis podle mě... - Ne. Samozřejmě že mluvím o sobě!
Mluvím o sobě, protože se celý život starám o ostatní.
Odkládám svoje city, smutek, zmatky a strach,
a vtipkuju, abyste se cítili líp a byli v pohodě, i když já sama nejsem.
Když nemůžu dýchat, protože mě vše děsí.
Když...
Když mě na hrudi...
Když ani nevidím...
Když nevidím skrz mlhu všeho...
- Nesahej na mě! - Dej jí prostor. Nech ji dýchat.
Mluvím o Morrisovi. Jistěže o něm. O mně a o nás všech, ne?
Je to o nás všech, protože tu nejde jen o mě. To nejde.
Samozřejmě že nejde.
- Někoho potřeboval, a neměl nikoho. - To není pravda, Vic. Měl nás.
- Vždyť to víš. Stejně jako on. - Jenže to nestačilo, Bene. Nestačilo to.
A vezmou nám to, co jsme udělali pro jeho záchranu.
- Berou si všechno. Úplně. - To jim ale nedovolíme.
Nikdo z nás to nedovolí.
Krizovku si vzít nenecháme.
Bože.
- Pardon. Omlouvám se. - To nic. Nic se neděje.
Bože, omlouvám se. Promiňte.
Omlouvám se.
Trochu jsem tě překvapil, ne? Nechal jsem tě tři minuty o samotě.
Víš...
Všechny jsi dnes uchránila před totálním nervovým zhroucením.
Než jsem se zhroutila já?
No tak.
Travisi, měsíce jsem...
Vůbec nic jsem necítila.
A pak...
Nevím, co je horší.
To sezení bylo neuvěřitelný, bla, bla. Představ si lichotky, který nesnášíš.
Ale upřímně? To nejlepší přišlo,
když jsi, však víš...
I ti nejlepší mají rádi, když silné ženy brečí.
- Myslím to vážně. - Vím, jak to je.
Bylo to jako ve filmech, když se narodí dítě,
nepláče a všichni panikaří, protože to znamená, že je něco špatně.
Ale zároveň nechtějí panikařit, aby nevystresovali matku, a navážou
nervózní a tichý oční kontakt.
Ale pak se to mimino rozpláče a všichni navážou uklidněný a tichý oční kontakt.
Díkybohu.
Jo, tu chvíli v životě znám,
protože jsme záchranáři, víš?
- Ten tón se mi nelíbí. - Jo?
Bylo to stejné.
Když ses najednou rozbrečela.
Všem se ulevilo. „To mimčo je v pořádku.
Zvládlo to.“
- Jsem to mimčo? - Jo.
Někdy můžeš být mimčo...
a ostatní se o tebe postarají.
Mám tě rád...
a vždycky se o tebe postarám.
- Budeš mít tak opuchlý oči. - Zmlkni.
Bude to fakt hrozný.
Tohle máš rád.
Kapitánko, bude ti chutnat.
- Díky. - Velitelka.
Ne, nevstávejte.
Po vašem dni můžete být všichni v klidu.
Volal mi poručík Sullivan.
S Morrisem mě to moc mrzí.
Vím, co pro vás znamenal.
A co vy pro něj.
Váš těžký den to nenapraví,
ale mám dobré zprávy.
Krizovka zůstane.
Prozatím.
A co Vic? Má Hughesová ještě práci?
Kdo myslíte, že bude zachráněnou krizovku řídit?
Zachránila jste jí práci.
Zachránilo ji to, co dělá.
Dobro, které vy všichni konáte.
A samotná krizovka.
- Takže... - Velitelko, naliju vám gumbo.
- Vezměte místo. - Donese vám misku.
Tohle je Warrenovic proslulé gumbo.
- Ty vado. - Všem zvedne náladu.
Jeden voják, Morris bylo jeho jméno, pro nás udělal něco nemyslitelného.
Zaslouží si plaketu za svou oběť světu
a za své srdce plné citu vřelého.
České titulky: Tomáš Pikl