Hvis du spørger mig, om jeg er okay igen, Travis...
- Du kaprede pressekonferencen! - Jeg vil ikke tale om det, Travis.
- Hvorfor er det så svært at forstå? - Intet nyt.
Chefen og jeg gør alt i vores magt for at hjælpe dig,
men det er op til borgmesteren.
SEATTLE RÅDHUS
Victoria Hughes er et essentielt medlem af brandkorpset.
Krise 1 er personlig for hende.
Så personlig, at hun valgte at ydmyge mig offentligt.
Så personlig, at hun vil kæmpe for det.
Dem, der styrer byens budgetter, så den pressekonference.
Tror du ikke, jeg kunne have brugt jeres sejr
- til at forøge budgetterne? - Ville du?
Ville du have brugt det til at få støtte?
Det her handler om, hvilken straf Hughes skal have.
- Ikke Krise 1 eller andre... - Tværtimod, borgmester Osman.
Det handler om lokalsamfundet. De mennesker, som vi hjælper her hver dag.
Det er det, du skal forstå.
FORRIGE FORÅR
Kan nogen hjælpe os?
- Han snublede og landede på et glasskår. - Det er ikke en brand.
Han sagde, at I også tager jer af andre ting.
- Ja, det har brandvæsenet altid gjort. - Ikke da jeg var ung.
Du er her jo endnu. Ja, du er gammel, men du sidder her nu.
Jeg er 74 år.
- Jeg føler mig ikke en dag ældre end 200. - Du ser godt ud.
- Det er på grund af kosten. - Er det?
- Og hvad består den af? - Ikke nok af noget.
Tænk, at modeller og hjemløse spiser det samme.
Stor overraskelse.
Det var derfor, jeg ville herhen.
Jeg har hørt om klinikken.
Dine hænder er blødere end lægernes på veteranhospitalet.
Jeg har handsker på.
- Han driller dig. Han tror, han er sjov. - Jeg er sjov.
- Veteran? - Ja.
Jeg har været udsendt i Afghanistan to gange.
Det har knægten også. Jeg var i Vietnam.
Men ham der? Vil du ikke tjene dit land?
Jeg er jo brandmand!
Så er du færdig.
Hold såret tørt, og sørg for, at bandagen ikke falder af.
Og jeg har noget til dig.
Ja. Jeg har godt luret dig.
Jeg har også været hjemløs.
Så det er godt at have et par stykker i lommen.
Så gode er de heller ikke. Men det går, når krisen kradser.
Har du været hjemløs?
Ja.
Vi er her, hvis du får brug for noget. Lad mig hjælpe dig op.
Sådan der.
Vi kommer igen, når vi vil have flere myslibarer.
Denne vej.
Vent. Bruger du tofingersystemet?
Nej, jeg gør ikke. Jeg...
Ikke det?
Vi havde to veteraner på besøg forleden, begge hjemløse.
En ældre mand og en yngre fyr.
To forskellige krige, begge hjemløse.
Hvorfor tager vi os ikke af vores veteraner?
Jeg prøver at finde en bolig til dem, men det her system...
Ved du, hvor de er nu? For hvis man taber dem af syne...
Ved afkørslen fra 11th Street. Lige ved parken.
Godt.
Det er ikke godt, men det er en af de mere sikre lejre.
Hvor ved du det fra?
Min bror har haft det svært.
Og ja.
Årlig FÆLLESSPISNING.
Så stopper legen! Hvad foregår der herovre?
Det er ikke for damer.
Nå, så der er gang i mandehørmen?
- Han lærer os frække limericks. - Okay.
- Vil du høre en? - Ja da.
Jeg skal lige huske den.
En gammel mand i Herning var kendt for sin uheldige gerning.
Han prøvede at opnå pli og komme på rette sti,
men måtte overgive sig til sin ugerning.
Har nogen en bedre en?
- Der må være en, der har noget. - Jeg hørte den her fra en bartender.
Der var en dreng, der hed Max.
- Som... - Nej!
- I vil elske den her. - Nej.
Nej, for den har du fortalt mig. Veto herfra.
- Hold nu op. - Det er for meget. Lad være, Gibson.
Okay, lad os høre din.
Der var en ridder, så stiv og stolt, men stivheden blev væk, når det var koldt.
Men så kom en skønjomfru på tåletten
og svingede lidt med rumpetten, og så blev han atter stiv og stolt.
Så ridderen var en numsemand.
Respekt for det. Okay, her er min.
Hendes elsker gik helt i sort, så hun tegnede til ham et kort.
Og retningen han tog, gjorde hende glad og fro.
Et X ved skødet, så var lykken gjort.
- Den var god. - Den bedste hidtil.
Tak.
Ja, hold inde, menig.
Vidste du, at krager har en vildt god hukommelse?
Hvis man er ond ved en, så kan den huske ens ansigt i årevis.
- Det har jeg ikke planlagt at gøre... - Og epigenetikken.
Hvis nu deres tiptipoldefar-krage, som de aldrig har mødt,
eller har eksisteret samtidig med,
opfører sig på en bestemt måde, så vil de også være sådan.
- Okay. - Værsgo.
- Tak. - Er det ikke interessant?
Og skræmmende?
- Og vildt? - Hvad foregår der?
Hvorfor tyller du whisky og taler om krager?
Jeg tænker på min bror.
Min familie generelt. Arv og miljø og alt det der.
Okay.
- Jeg er bekymret for ham. - Er der sket noget?
Nej. Ikke noget nyt.
Men han bor på gaden, og jeg lader ham gøre det.
Nej, det gør du ikke.
Du kan ikke tvinge ham til noget, han ikke selv vil.
- Ligesom jeg ikke kunne tvinge Andrea. - Er det ikke skræmmende?
Vi er jo vokset op i den samme familie som vores brødre.
- Vi er anderledes. - Ja nu.
Men hvad nu hvis vi har tidsbomber i kroppen,
ligesom de har, som bare ikke er eksploderet endnu?
Eller hvis vi begraver en tidsbombe i vores barn?
Okay, okay, okay.
For det første så er psykisk helbred ikke en tidsbombe,
og det er også noget, som vi begge to er opmærksomme på
på grund af vores familier.
Og vi vil gøre det samme for vores barn.
Du er god til det her.
Det ved jeg.
Det er du også.
- At stresse ud på en bar? - Nej.
Du går allerede op i vores kommende barns sundhed.
Det gjorde min mor ikke. Eller din mor.
Du bliver en fantastisk mor.
Hvad?
Jeg vidste ikke, jeg havde brug for at høre det.
Det er sandt.
Glem kragerne.
Ingen krager!
Hjælp mig, Warren! Hjælp!
Jeg ved ikke, om han har taget noget. Han opfører sig sært.
- Jeg er ikke på noget. - Kan du høre mig?
Hvis du har taget noget, så skal du sige det.
Han har ikke taget noget. Han har det svært, men jeg tror ikke...
- Acetone-ånde. - Ved du, om Arlo er diabetiker?
Det er han. Han har sparet på insulinen.
Giv os lidt plads, Morris.
Nej. Morris. Herover. Stil dig herovre med mig.
Hold dig vågen, Arlo.
- Hold dig vågen. - Hej, Morris, Morris.
Er du okay?
Okay.
Blodsukkeret er over 700.
Han er dehydreret. Det kan være hyperkaliæmi.
- Få fat i lægebilen. - Ja.
LIFEPAK kører.
- Okay, så kører vi. - Ledningerne er i.
Det her er noget, der kræver behandling på hospitalet, okay?
Hvor længe har han rationeret sin insulin?
Et par ugers tid. Han var ved at løbe tør.
Han prøvede at få den til at holde længere.
- Du kan ikke komme med. - Han vil ikke være alene.
- Han går i panik. - Jeg er der.
- Han kender mig. - Det er okay.
Vi møder dem derhenne.
Lad os sætte os ned. Vi sætter os ned, Morris.
Kom nu.
Ingen puls. Jeg påbegynder hjertemassage.
Kom nu, Arlo. Vi er snart fremme.
Kom nu.
Kom. Hospitalet ligger i nærheden.
Okay.
Warren?
Ja.
Okay.
Han er død.
Det gør mig ondt.
Det gør mig virkelig ondt.
Det gør mig ondt.
Det er ikke kun hendes evne til at trænge igennem til folk,
men hun lærer andre brandfolk at gøre det samme.
Så vil der være mange andre, der kan udfylde tomrummet,
når hun og hendes program er væk.
Krise 1 er ikke Vic Hughes' program.
Det er et projekt, der kører over hele byen, og det er grunden til,
at vi fik reddet så mange liv ved Space Needle.
Jeg forventer, at brandvæsenet vil fortsætte det arbejde,
ligesom de gjorde, før det fik et specifikt navn.
Med alle de ressourcer, I skærer væk?
Mit møde kl. 11.30 skal rykkes lidt.
FORRIGE SOMMER
Jeg venter. "Veterans Benefits' Adminstr..."
Ja, hallo?
Ja, jeg har lige talt med ham.
Kan du... Nej, jeg vil ikke vente mere!
Jeg vil ikke vente!
Jeg har prøvet at skaffe Morris en bolig siden foråret.
Der er forhindringer overalt.
Jeg kan ikke få fat i de rigtige oplysninger
og slet ikke komme i gang med at ansøge.
Staten er ikke bare rød tape. Det er fluepapir.
Tænk, hvis vi ikke var startet i brandvæsenet efter militæret.
Det kunne have været dig eller mig eller nogle af vores venner.
Jeg kunne aldrig have fået job i forretningsverdenen eller kundeservice
med en hjerne, der er indstillet til militærlivet.
Den kompromisløshed, som du måske vil ryste af dig en dag.
Og det kommer fra dig.
Jeg siger bare, at det er rart at være den afslappede i forholdet.
Du er ikke den afslappede i for...
- Jo, jeg er. - Nej, du er ej.
Jo, det er jeg virkelig.
Okay.
Du er den afslappede, men jeg er den sjove.
Ja, det er du. Det er du helt sikkert. Og ved du hvad mere?
Du er den betænksomme og den tålmodige,
og du er den standhaftige og den venlige...
og den, der først giver efter for smiger.
Uden tvivl.
- Hallo? - Ja.
- Hallo? - Vent venligst.
Tænk, at der måske kan være en baby derinde.
- Vores baby. - Nej nej.
Undskyld. Jeg er bare spændt.
Jeg har ønsket det her i så lang tid,
at hvis jeg begynder at glæde mig,
før vi ved noget med sikkerhed, så vil jeg ikke kunne håndtere det, hvis...
Ingen "hvis'er".
Så lad os vente med at tale om det.
Jeg mener det.
Lad os tale om noget andet. Hvad som helst.
Jeg ved ikke, hvad det skal være.
Okay, hvad med...
Lad os tale om, hvor dårlig en kaptajn Beckett er, eller...
at Jack er forsvundet.
Morris kom forbi i dag, mens I var ude på udrykning.
- Var alt okay? - Ja.
Sullivan gav ham sin gamle sovepose fra sine friluftsdage.
Sullivan virker ikke som et friluftsmenneske.
Så gammel var den heller ikke.
Ja, jeg ved det godt.
- Jeg sagde ikke noget. - Men du tænkte det.
- Vær professionel! - Du ved ikke, hvad jeg tænker.
Kom så i sving, 19. Kom!
Jeg ved, at I er unge og har alverdens tid.
Det lider jeg desværre ikke af.
Vi skal vist arbejde på både kropsholdning og hastighed.
Sådan der.
Sådan. Tak, Herrera.
I eftermiddag skal vi træne sammen med dykkerenheden...
Krise 1 bedes køre til 11th og Central Parkway.
Han var måske nået længere, hvis han ikke elskede lyden af sin stemme...
Det er bare mig og Herrera. Nyd Beckets onemanshow.
Jeg kan tæve jer alle sammen!
- Nej! - Morris.
Morris. Vent. Se, Morris. Se på mig.
Det er Vic. Det er Vic og Andy fra Station 19. Dine venner.
Lad os få ham væk fra vejen.
Det er Vic og Andy fra Station 19.
- Du er okay, Morris. - Nej!
Træk vejret. Hold det i fire.
- Fire? - Kan du vise ham det?
Hold vejret i fire. Hold i fire. Træk vejret.
Vent, nej! Stop!
- Slip hende. Det er Andy. - Hold jer væk!
- Morris. Stop, Morris. - Jeg vil ikke miste dig!
Du er nødt til at give slip. Det er Andy.
- Jeg vil ikke miste dig! - Vent, Morris.
Stop! Vi er ikke i Vietnam. Du er ikke i Vietnam.
Du er i sikkerhed i Seattle.
Det er Andy, så giv slip på hende. Fortæl ham, hvem du er.
Det er Andy. Du er i sikkerhed i Seattle.
- Bare træk vejret, okay? - Sådan.
Lad os sætte os ned.
- Hold vejret om fire. - Kom.
- To, tre, fire. Hold. - Kom så. Sådan.
To, tre, fire.
- Sæt dig ned. Vi har dig. - Lige her.
- Jeg har dig. - Vi er her.
Det er okay.
Kan I lige give mig et minut?
- Ja, selvfølgelig. - Ja.
Ja.
Vi står ovre ved lægebilen, okay? Vi henter lidt vand til dig.
Okay.
Bare tag nogle dybe indåndinger.
Hvordan vidste du, hvad han sagde?
Saigon Grill.
Travis og jeg får mad derfra et par gange om ugen. Det betyder "skynd dig".
Han vil kun få det værre.
Han var okay, da Arlo var i live.
- Altså efter omstændighederne... - Ja.
...men han var stabil.
Det er ensomheden, der ødelægger ham.
Veteraner har brug for mere end det basale.
- De har brug for en ven. - Det kan være os. Ikke?
Jeg er bare bange for, at det ikke vil være nok.
Her, Morris.
Hej.
Vi kan slå en handel af. Når Hughes er blevet fyret,
kan du fordele hendes løn, som du vil.
- Nej. - Du ved ikke, hvordan man forhandler.
Ikke med en, der ikke overholder aftalerne.
Og det er en dårlig handel.
Jeg prøvede.
Det er godt, at hun har oplært så mange andre.
Vi kommer ikke til at savne hende.
FORRIGE EFTERÅR
Hej, Morris. Jeg har fundet den perfekte frakke til dig.
Det er sjovt, for det har jeg også.
- Hold op. - I er for meget.
Du kan få begge to.
Ja, jeg har jo masser af plads i skabet.
- Væk med dig. - Okay.
Jeg kommer desværre til at knuse nogens hjerte.
Og med den her frakke bliver det en rigtig dame.
Værsgo.
Det betyder virkelig meget for mig.
De er begge to flotte, men jeg vælger altså Ruiz'.
- Det kan du ikke mene. - Klogt valg.
Værsgo.
- Lad os få dig i den. - Ja.
Sådan der.
Som hånd i handske. Det er fjollet, men det var en tiltrængt sejr.
- Og jeg manglede en frakke. - Du ser skarp ud.
- Alt er godt. - Skarp!
Fint.
Det er et godt look. Det er det vigtigste.
- Se mig lige! - Ja!
Før troede jeg, at Arlos generation havde det lettere, når de kom hjem,
men jeg tager nok fejl.
Han fortalte mig, at de blev mødt af folkemængder
med skilte og balloner, der bød dem velkommen hjem.
Men hvor var de mennesker henne, da han fik det skidt?
Da vi kom hjem fra Vietnam, var der også folkemængder,
men de spyttede efter os.
- Hold da op, Mo. - Ja.
"Til Vivianne, som elskede denne park.
Kærligst, Hal og dine piger."
Hvem mon "dine piger" er?
Kan det være hendes døtre fra hendes første ægteskab? Sær formulering.
Han køber mindepladen, så kun han bliver nævnt?
Han betalte for den.
Det er pænt af ham at nævne dem.
Måske var det hendes hunde, som han hadede,
eller hendes venner, som han hadede.
Okay, jeg fornemmer et mønster.
Der er noget, der går igen og igen.
Hvis der nu havde stået: "Til Morris, som elskede denne park,"
så ville ingen vide, at han elskede den,
fordi det var det eneste sted, politiet ikke var efter ham.
Jeg ville formulere det bedre. Til forskel fra Hal.
Alle, som sad på bænken her, ville vide, at Morris Hapgood
var den klogeste og mest loyale vismand og ven.
Du er en inspiration. Det mener jeg.
"Vismand" får folk til at tænke "gammel".
Okay.
Jeg arbejder videre på den. Du vinder. Okay.
Åh nej, jeg skal til time nu.
Ved du hvad? Bare behold alt det her.
- Okay. - Vi ses næste gang.
- Næste gang. - Hej hej!
Hej hej.
SEATTLE BRANDVÆSEN
- Er du okay? - Ja.
Ja, det lykkedes bare ikke.
Carinas insemination.
Vi er ikke gravide. Igen.
Det er jeg ked af.
Hej!
Hvad...?
- Kom her. Kom. - Hvad laver du?
Den muntre udgave af dig er mere foruroligende end den autoritære.
Han får det skidt, når han hører, hvad jeg har gjort.
Hvad har du gjort?
Jeg har skaffet Morris en samtale til et boligtilbud for veteraner.
Sådan! Ja!
Okay, nu har jeg det skidt over at kalde dig skræmmende,
når du faktisk er den bedste.
Fedt!
Det forklarer dansen.
Men den var fin. Tak!
Så alt er ordnet?
Godt gået.
Flyt dig fra vejen!
Flyt jer!
Væk!
Flyt dig, bessefar!
- Jeg skal på arbejde! - Et øjeblik.
- Morris. - Flyt dig, bessefar!
Vent lige et øjeblik. Vent nu!
Morris. Morris.
Hvad laver du, Morris?
Hvad laver du?
- Du ser meget træt ud, Mo. - Det er jeg også.
Det hjælper nok ikke med de dyttende biler.
- Lad os få dig væk fra vejen. - Kom, lad os få dig væk.
Du må ikke blive kørt ned, vel?
- Det betyder ikke noget. - Jo, det gør.
Jeg ville blive knust, Morris. Fuldstændig knust.
- Sæt dig lidt ned. - De kører alt for langsomt.
- Jeg ville ikke dø af det. - Sæt dig ned.
Kan du fortælle mig, hvad der er sket? Har de ryddet lejren?
Alt er væk. Alt.
Hvad skal jeg nu gøre?
Mine papirer til boligsamtalen. De lå i teltet.
Skraldebilen kom og ryddede det hele.
Alt, hvad jeg ejer og har.
Jeg er så træt af det her.
- Nu gør du det igen... - Nej, det er dit ego.
Derfor vil du fyre Hughes.
Det, som hun gjorde ved dig, er det, som du vil gøre ved talrytterne,
og alle klovnene og svindlerne og bureaukraterne, som driver byerne.
De mennesker, du kørte valgkamp imod, men som nu ejer dig.
Du vil gerne stritte imod, men du er bange.
Og du hader hende, fordi hun ikke var bange. Hør her.
Du skal ikke fyre de mennesker, som er på din side,
for at smøre dem, som ikke er det. Det er sådan, man mister alt.
Ulydighed.
Flot.
Er det dig, hun har lært det fra?
- Jeg prøver at hjælpe... - Sæt dig ned. Det her skal løses i dag.
FORRIGE VINTER
Morris har mistet alt.
Tænk, at vi skal starte forfra igen.
Og nu da han ikke har sit sygesikringskort og fødselsattest...
Så ryger vi endnu længere tilbage.
- Skal han flytte ind hos os? - Hvad?
Jeg ved godt, at det ikke er sådan, man løser det.
Jeg ville sige ja.
Hvad?
Hvad? Hvad?
"Flytte ind hos os"? Vil du da flytte sammen?
Okay.
Jeg ved godt, at vi ikke har talt om det,
men er det ikke den retning, vi bevæger os i?
Ikke i morgen, men... Hjælp mig lige.
Hvorfor er jeg pludselig så selvbevidst?
Hvorfor føler jeg mig som en 22-årig, når vi taler om næste skridt?
Fordi sidste gang vi talte om det, der var vi nok i den alder.
- Nej, vi var ældre. - Måske en smule.
Men det var nemmere.
Er det her da svært?
Nej, det her er ikke. Ikke det her.
Alt omkring det er. Alt omkring os.
Hvad laver du?
Jeg vil være så fjollet, at når jeg siger: "Jeg elsker dig,
og jeg vil flytte sammen,"
så vil du aldrig være selvbevidst om noget af det her igen.
- Du ødelægger sengen. - Vi to skal ødelægge mange senge sammen.
- Stop så. Stop. - Nej.
Nå?
Ja. Ja.
- Men først... - Så begynder det.
Først skal vi skaffe Morris nye papirer, så vi kan finde en bolig til ham.
Jeg ved godt, du ikke vil være her, men alle skal have vagter i Krise 1.
- Jeg har brug for, at du bevarer roen. - Okay.
Hej.
Hvis jeg havde vidst, at I kom, havde jeg ryddet lidt op.
Men jeg gør det bare nu.
Okay, det er fint.
Jeg ved godt, at dine ting er væk, så jeg har nogle nye til dig.
- Det behøvede du ikke gøre. - Kig på det.
Et Solaire Rambler 300?
-"Teltenes Rolls Royce!" -"Teltenes Rolls Royce!"
- Det var det, du ville have, ikke? - Tak!
Der ligger jo et herberg på Monroe, som jeg kan skaffe dig ind på.
- Jeg orker ikke flere herberger. - Okay.
Hallo? Undskyld mig. Gider du stoppe?
Jeg har lige et privat øjeblik med en ven.
Må jeg spørge ind til jeres velgørenhedsarbejde?
- Nej. - Bare en udtalelse til artiklen?
- Vi er her ikke for din skyld. - Undskyld.
Okay.
Morris. Det må du undskylde.
Du ved godt, det ikke er et mediestunt.
Jeg vidste ikke, at hun ville komme.
Det er okay. Hun er her altid. Hun fotograferede mig fra min gode side.
Okay.
- Lad os sætte det op. - Okay.
- Her. - Hold da op.
I DAG
- Hvad sker der med dig? - Hvad?
Du opfører dig mærkeligt.
Går du og skjuler ting i dit skab?
Det er...
Det er T.
Testosteron. Jeg gik i gang i sidste uge.
Nu da mine niveauer er normale igen, føler jeg mig mere som mig selv.
Jeg føler mig faktisk som en 20-årig.
På alle måder, hvis du ved, hvad jeg mener.
- Hvorfor skjuler du det? - Jeg har ikke sagt det til Miranda.
- Fortalt hende hvad? - At han tager testosteron.
Hallo!
Det er ikke noget særligt. Og han har det fantastisk.
"Hurtigere end en geværkugle, stærkere end et lokomotiv,
og i stand til at hoppe over høje bygninger i ét spring."
Den reference forstår hun ikke.
Okay. Vi er bare...
Sådan der.
Jeg forstår det godt.
Dine indsprøjtninger giver dig superkræfter, mens mine...
Mine utallige indsprøjtninger gør mig helt vildt dårlig.
Vi er i gang med IVF.
Mine æg, hendes ovn.
Det er frygteligt. Så frygteligt.
Jeg kan næsten mærke, hvordan mine follikler får æggene til at vokse.
Det er ligesom syltetøj.
Det er som syltetøj, der klasker rundt inde i mig.
Hvorfor lige syltetøj?
Jeg forstod den godt.
Det er så fedt, at dine drengesprøjter gør dig glad,
mens mine får mig til at føle mig som en oppustet hønsegård.
Hønsegård?
Fordi jeg er en forpulet æggefabrik, Beckett!
IVF. Så følg dog med!
Da min ekskone var igennem IVF, hjalp pebermynte hende.
Brandbil 19 og Stigevogn 19 bedes køre til 11th og Central Parkway.
Det er teltlejren. Morris' lejr.
Skal jeg tage med? Jeg kender lejren.
Ikke i dag, Hughes.
Du er på prøvetid, indtil vi hører mere om det fra chefen.
Vi ses.
Af sted, folkens! Kom så!
Beckett, Wiggins, status på sydsiden?
Vi er i gang.
Bishop, Green, er nordsiden inddæmmet?
Ja, kaptajn. Vi er i gang.
Warren, Cutler, der er flere patienter på vej.
Sullivan, Montgomery, status på evakuering?
Tal nu til mig.
Nogen må sørge for at få Morris ud af teltet!
Jeg burde bare fortælle hende det. Det er nemmere at høre...
Skal jeg gøre det? Vi har jo været i Krise 1 sammen.
- Lad mig. - Hughes.
Morris...
Det... Det gør mig meget ondt.
Vi afholder en psykologisk krisedebriefing.
- Jeg ringer til Diane. - Jeg burde gøre det.
Stå for debriefingen.
Ja, selvfølgelig kan du gøre det.
Du var ikke med ude på opgaven, men han betød selvfølgelig meget for dig.
Nej, jeg vil gerne stå for debriefingen.
Jeg er uddannet til det, og jeg ved, hvad han betød for os.
- Vent, kaptajn... - Jeg kan godt.
Jeg har brug for det.
Få fat i omstillingen, Warren.
Sæt afdelingens status til "psykologisk debriefing".
Javel.
Det her arbejde er hårdt.
Det, som vi ser og oplever dagligt, er hårdt.
Her anerkender vi problemet og giver jer et trygt sted at diskutere det,
så vi ikke går rundt med det
og begynder at selvmedicinere.
Så vi kan blive i det her job i de næste mange år.
Nogen spørgsmål?
Den her gruppeterapi vil omhandle fire spørgsmål.
Hvad gjorde vi rigtigt?
Hvad skulle der være sket?
Hvad skete der?
Og hvad ville vi have gjort anderledes?
De her spørgsmål vil bringe følelser op til overfladen,
og dem skal vi også tale om. Så hvad blev der gjort rigtigt?
Vi sørgede for en god vandforsyning, så snart vi ankom på stedet.
Vi havde to slanger i gang i området for at inddæmme ilden.
Vi havde en effektiv behandlingsstation.
Vi minimerede personskader.
I to har ikke rigtig sagt noget. Har I noget at tilføje?
- Travis? - Jeg synes ikke, vi gjorde noget rigtigt.
Kan du sige lidt mere om det?
- Morris. - Kom. Lad os få dig væk herfra.
Nej, jeg skal... Det er mine ting. Det er mit telt.
Det forstår jeg godt, men kom nu med os.
Nej, lad mig være.
Det, du har i teltet, er ikke værd at miste dit liv over.
Vi forstår dig godt.
- Er du okay? - Jeg efterlader ikke mine ting!
- Morris! - Nej!
Okay.
- Hvad ville vi ønske, der var sket? - Jeg ville ønske, du havde været der.
Det er mit ønske.
Jeg bebrejder dig ikke for, at du ikke lod hende tage af sted.
- Det var ikke derfor, jeg ikke var der. - Det ved jeg. Det er ikke rationelt.
Men du spurgte om, hvad jeg ville have ændret.
Så det siger jeg nu.
Ja, og du svarede mig ærligt, og det er det helt rigtige...
Du ville ønske, jeg havde været der...
For jeg tror, du kunne have overtalt Morris til at forlade sit telt.
Hvad mere?
For så ville jeg ikke bære skyldfølelsen over ikke at have reddet ham.
I hvert fald ikke alene.
Fordi...
Fordi?
Fordi når du bærer på noget sammen med mig,
selv alle de ubehagelige ting, så føles det ikke så umuligt.
Jeg var der ikke, Travis.
Men det er jeg nu.
Jeg bærer byrden sammen med dig. Det gør alle i den her rundkreds.
Ingen her er alene om det.
I er omgivet af folk, der forstår det.
De forstår jeres smerte og tab og skyldfølelse og vrede.
I er omgivet af dem, der bedst kan hjælpe jer igennem.
Det er du også.
Det havde Morris ikke i mange år.
Men jeg ved med sikkerhed...
...at vi sørgede for, han havde hjælp i sit sidste leveår.
Jeg sender en mail ud til jer med efterbehandlingstilbud.
Selv om terapien er slut for i dag,
så kan I altid tage fat i mig, hvis I har brug for at tale mere om det.
Og nu gjorde hun det igen.
Ja, og det reddede hans liv. Nej, vent, han døde jo.
Du.
Nej, Travis. Han er død.
Vi gjorde, hvad vi kunne, og nu er han død.
Han tjente et land, der ikke tjente ham. Ikke engang en lille smule.
Han prøvede at beskytte en verden, der ikke beskyttede ham.
For man giver og giver og giver,
og i det øjeblik, man har brug for noget, det øjeblik, hvor han ikke var stærk...
Det øjeblik, hvor han ikke var glad og positiv og sjov og stærk...
For hvordan kunne han være det?
Han vidste jo, hvor frygtelig verden kan være.
- Vic, taler vi stadig om Morris? - Hvad mener du med det?
Vent. Jeg tror, at Travis var...
Selvfølgelig taler jeg om mig!
Jeg taler om mig, der altid tager sig af andre. Hele mit liv!
Mig, som tilsidesætter mine følelser og tristhed og forvirring og frygt
og joker, så I andre får det bedre
og bliver okay, når jeg ikke selv er okay.
Når jeg ikke kan få vejret, fordi alt er så skræmmende.
Når jeg...
Når jeg... Når min brystkasse føles...
Når jeg ikke engang kan se. Jeg kan ikke se gennem tågen, når...
Hold dig væk!
Giv hende lidt plads.
Jeg taler om Morris.
Selvfølgelig handler det om Morris og mig og os alle sammen.
Det handler om os alle sammen, for det er ikke kun mig.
- Det kan det ikke være. - Nej, selvfølgelig ikke.
Da han havde brug for nogen, var der ingen. Ingen.
Nej, det passer ikke, Vic. Han havde jo os. Det ved du da.
- Det vidste han. - Det var stadig ikke nok, Ben.
Det var ikke nok.
Og nu tager de det værktøj fra os, som vi prøvede at redde ham med,
for de tager alt fra os.
- De tager alt væk. - Vi lader dem ikke gøre det.
Det lader vi ikke ske.
Vi lader dem ikke tage Krise 1 fra os.
Åh gud.
- Jeg... Undskyld. - Det er okay.
Undskyld. Åh gud.
Det må I altså undskylde.
Undskyld.
Du må da være lidt imponeret. Jeg gav dig hele tre minutter.
Du...
Du reddede alle fra at bryde helt sammen i dag.
Før jeg selv brød sammen?
Hold nu op.
Travis, i månedsvis har jeg ikke...
Jeg følte ingenting.
Og så...
Jeg ved ikke, hvad der er værst.
Det var en fantastisk session og alt det der.
En masse ros, som du hader.
Men det allerbedste tidspunkt var, da du, du ved nok...
Selv de bedste kan lide det, når stærke kvinder græder.
Jeg mener det.
Jeg er helt med.
Det var ligesom i filmene, når nogen føder en baby,
og den ikke græder, og alle går i panik,
fordi det betyder, at der er noget galt. Men de prøver at bevare roen udadtil,
fordi de ikke vil gøre moderen bekymret, og så udveksler de bekymrede blikke.
Så begynder babyen at græde, og alle er sådan...
Lettede blikke, lettede blikke. Gudskelov!
Jeg kender godt det øjeblik,
for vi arbejder jo som frontpersonale.
- Det tonefald bryder jeg mig ikke om. - Ikke det?
Men sådan var det.
Det var sådan, da du begyndte at græde.
Alle tænkte: "Babyen har det fint.
Babyen klarede den."
- Er jeg babyen? - Ja.
Nogle gange er du babyen...
og andre mennesker passer på dig.
Jeg elsker dig...
og jeg vil altid passe på dig.
- Og nu bliver dine øjne helt hævede. - Hold kæft.
Det bliver virkelig slemt.
Kan du lide det her?
Værsgo, kaptajn. Det her er lige dig.
- Tak. - Du, chef. Chef.
Nej, nej. Bare sæt jer ned.
I skal slappe af efter den dag, I har haft.
Løjtnant Sullivan har ringet.
Det gør mig ondt med Morris.
Jeg ved, hvad han betød for jer alle sammen.
Og hvad I betød for ham.
Det her kommer ikke til at redde jeres dag,
men det er godt nyt.
Krise 1 er sikret. Indtil videre.
Hvad med Vic? Har Hughes stadig et job?
Hvem skulle ellers stå i spidsen for det nu sikrede Krise 1?
Du reddede hendes job.
Det gjorde hendes store indsats.
Al jeres hårde arbejde reddede hendes job.
Krise 1 reddede hendes job.
Lad mig hælde lidt gumbo op til dig.
- Sid ned. - Han henter en tallerken til dig.
Det her er familien Warrens verdensberømte gumbo.
Hold da op.
Det var for at opmuntre folk.
Jeg kendte en soldat ved navn Morris, som gjorde det utænkelige for os.
Hans eftermæle er en plade værdigt for et liv, som nu er færdigt.
Og et hjerte, der slog kærligt i trods.
Tekster af: Maja Axholt