- Dacă mă mai sâcâi mult, mă supăr! - Te-ai luat de primar în fața presei...
Nu vreau să vorbesc despre asta! De ce nu pricepi?
N-am aflat nimic.
Facem tot posibilul ca să-ți păstrezi slujba, dar e decizia primarului.
PRIMĂRIA SEATTLE
Hughes e o membră esențială a acestui departament!
Echipa de criză e „odorul” ei!
Încât a simțit nevoia să mă înjosească în public?
Cât să lupte pentru ea.
În văzul celor care iau decizii financiare!
Nu crezi că i-aș fi putut convinge
- ...să susțină programul? - Ați fi încercat?
Sincer? Chiar ați fi încercat?
Vorbim de măsuri disciplinare pentru Hughes.
- Nu de Echipa de criză sau alte... - Dimpotrivă, vorbim de comunitate!
De persoanele pe care le ajutăm zilnic! Asta încerc să vă spun!
PRIMĂVARA TRECUTĂ
Ne ajută cineva? S-a împiedicat și a căzut pe sticlă.
Nu arde nimic! Puștiul spune că mai nou vă ocupați și de răniți.
- Mereu ne-am ocupat și de asta. - Pe vremea mea, nu.
E și vremea ta. Ești în vârstă, dar încă n-ai murit.
- Am 74 de ani, dar mă simt ca la 200! - Vă țineți bine!
Alimentația ajută.
- Zău? Ce mâncați? - Nimic pe săturate.
N-ați crede că un model și un boschetar mănâncă la fel.
Ei bine, da!
De asta am propus să venim aici. Am auzit de clinica voastră.
Ai mâini mai fine decât cei de la Asociația Veteranilor!
Port mănuși.
- Glumește! Se crede nostim. - Chiar sunt!
- Veteran? - Da.
- Și eu. Două desfășurări în Afganistan. - La fel și puștiul. Eu, în Vietnam.
- Dar el... Nu dorești să-ți slujești țara? - Sunt pompier!
Gata, țineți rana uscată și țineți bandajul ca să nu se infecteze.
De fapt, am ceva pentru dumneavoastră.
- Ia te uită! - M-am prins ce faci.
Am dormit și eu pe stradă. Mă ajuta să le am în buzunar.
- Nu sunt foarte bune, dar la nevoie... - Ai fost boschetar?
Da.
Ne găsiți aici dacă aveți nevoie de ceva. Stați să vă ajut.
- Bun. - Așa.
Precis revenim când se termină batoanele nu foarte bune.
Poftim.
- Stai așa. Tastezi cu două degete? - Nu tastez cu două degete, doar...
Serios?
Ieri au venit doi veterani, ambii fără casă. Un bătrân și un tânăr.
Două războaie diferite, ambii boschetari. De ce nu avem grijă de veterani?
Încerc să-i ajut, dar... Site-urile guvernamentale sunt un coșmar!
Știi unde stau acum? Când îi pierzi...
În capătul străzii numărul 11, lângă parc.
Bun. Adică nu-i bine, dar e un loc mai sigur.
De unde știi?
Fratele meu a stat acolo, de asta...
CINA anuală cu paste
- Mai încet! Ce discutați așa aprins? - Nu-i subiect pentru doamne.
Misoginismul voalat e pentru doamne?
- Ne învață poezioare porcoase. - Bine.
- Să-ți zic una? - Da.
Stai să mă gândesc.
În Leeds un moșneag parșiv a trăit Cu sufletul de păcate-nnegrit
Nu s-a-ndreptat oricât a-ncercat Iar năravul l-a biruit!
- Știți mai porcoase? Precis cineva știe... - Știu eu unul de la un barman.
- Max, un băiat care s-a dus... - Nu!
- Îți place! - Nu! Mi l-ai spus și e prea porcos!
- Te implor, tată! - Suntem la masă! Nu-l spune!
Să-l auzim pe-al dv.!
Odată, pe vremuri, un cavaler o păți Când frigul socoteala-i zgârci
Dar o domniță fâșneață dădu din poponeață Și, cât ai clipi, îl învârtoși!
Un fel de gagicar medieval. Îmi place, respect! Știu și eu unul.
O fată c-un nerod se ținea odat' Și harta comorii ea i-a desenat
El s-a pornit și ea a chicotit Că-n poală el i s-a îndreptat!
- Mi-a plăcut cel mai mult! - Mulțumesc!
Și mie! Ți-a dat clasă, soldat!
Știi că ciorile au memorie excelentă?
Dacă te iei de una, te ține minte ani la rând.
- Nu plănuiesc să mă iau de una... - Și epigeneza!
Dacă stră-stră-strămoașa unei ciori, pe care n-a cunoscut-o
și n-a trăit în aceeași perioadă,
are o anumită trăsătură, urmașa probabil o va moșteni.
- Bine... Mulțumesc! - Nu-i interesant și înfricoșător?
- Și incredibil? - Ce-i cu tine, bella?
De ce bei așa de mult whiskey și vorbești despre ciori?
Mă gândesc la fratele meu, la familia mea. Genetică, educație, chestii din astea.
- Bine. - Îmi fac griji în privința lui.
S-a întâmplat ceva?
Nu. Adică nimic nou. Dar trăiește pe străzi, iar eu îl las.
Nu-l lași. Nu-l poți obliga să facă ceva!
Cum nici eu nu l-am putut obliga pe Andrea.
Nu-i înspăimântător? Am crescut în aceeași familie ca și ei!
- Dar suntem diferite! - Acum.
Dacă avem bombe cu ceas în noi,
ca și ei, dar nu s-au declanșat încă?
Sau și mai grav! Dacă le transmitem copilului nostru?
Stai puțin. În primul rând, bolile mentale nu sunt bombe cu ceas,
iar în al doilea rând, știm că trebuie să avem grijă de noi
din cauza familiilor noastre.
Vom avea grijă și de copil.
- Știi să dai sfaturi. - Da.
Și tu știi!
- Ce? Să mă stresez într-un bar? - Nu!
Uită-te la tine, te gândești deja la binele viitorului nostru copil.
Mamele noastre nu s-au gândit la asta. Vei fi o mamă minunată!
Ce-i?
Nu știam că voiam să aud asta.
Ăsta-i adevărul! Să le ia naiba de ciori!
Să n-aud de ele!
Ajută-mă, Warren! Nu știu dacă a luat ceva, dar se comportă ciudat!
- N-am luat nimic! - Mă auzi, Arlo?
- Spune-ne dacă ai luat ceva! - Nu, e abstinent!
Era abătut în ultima vreme, dar nu cred...
- Respirație fructată. - E diabetic, Morris?
- Da, își doza insulina! - Bun, dă-ne voie să-l ajutăm.
- Vino încoace, Morris! Stai cu mine! - Rezistă, Arlo! Rezistă!
Tu te simți bine? Bun.
Glicemia e peste 700 mg/dl!
E deshidratat. Ar putea fi hiperkaliemie! Am nevoie de ambulanță!
Monitorul e pornit? Hai! Mișcați-vă!
- Cum se simte? - Morris, trebuie dus la spital!
De când își dozează insulina?
De câteva săptămâni! Mai avea puțină și nu credea că poate face rost de alta!
- Nu poți merge! - Nu-i place să fie singur!
- Se sperie! - Stau eu cu el!
- Mă știe. - Va fi bine. Ne întâlnim cu ei la spital.
Ne ducem la spital. Hai să te așezi puțin, da?
Hai!
- N-are puls! Încep masajul. - Hai, Arlo! Mai rezistă puțin!
Hai odată!
Hai, spitalul e aproape.
Bun.
Da, Warren!
Da.
Bine.
A murit.
- A murit... - Îmi pare rău, Morris!
Îmi pare nespus de rău!
Îmi pare rău!
Nu doar că înțelege oamenii mai bine decât oricine,
dar le arată și altora cum!
Grozav! Atunci are cine s-o înlocuiască când o să dispară și ea, și programul ei.
Nu-i programul lui Vic Hughes!
E inițiativa SP-ului și unul din motivele salvării atâtor vieți la Observator!
Mă aștept ca departamentul să continue această inițiativă,
cum a făcut-o și înainte să aibă un nume.
Când tăiați atâtea resurse?
Da, amână întrevederea de la 11:30.
VARA TRECUTĂ
M-au pus să aștept. Administrația de ajutorare a vetera...
Alo?
Da! Tocmai am vorbit cu el la telefon!
Puteți... Nu, vă rog! Nu mă puneți să aștept!
Încerc să-i obțin o locuință lui Morris din primăvară! Numai piedici!
Nici nu pot obține informații clare, ce să mai zic de înscriere.
Tot ce ține de stat nu e doar birocrație, ci o capcană!
Îți imaginezi cum ar fi fost dacă nu eram pompieri?
Puteam fi eu, tu sau mulți alții pe care îi cunoaștem!
N-aș fi putut lucra în afaceri sau, și mai rău, la relații cu clienții
când încă gândeam ca un soldat.
Rigiditatea aia absurdă... de care sper să scapi într-o bună zi.
Tu vorbești?
- Mă bucur că-s cea calmă în relația... - Pe bune? Nu ești mai calmă!
- Ba da. - Ba nu!
- Ba sunt! - Bine.
Ești, dar eu sunt mai nostim.
Da, ești! Absolut! Și mai știi ce ești?
Ești mai înțelegător, mai răbdător,
mai statornic și mai amabil...
și mai ușor de sedus prin măgulire.
Precis!
- Alo? - Da!
- Da? - Așteptați, vă rog.
CLINICA MEMORIALĂ Dean Miller
Nu pot să cred că e posibil să fii însărcinată.
- Cu copilul nostru! - Termină!
- Scuze, sunt entuziasmată. - Îmi doresc asta de atâta timp,
încât mi-e teamă că, dacă mă bucur acum, înainte să știm sigur, n-aș suporta să...
- Nu te gândi la ce-i mai rău. - Hai să nu mai vorbim de asta.
Vorbesc serios! Să vorbim despre altceva, orice altceva!
- Despre ce? - Ce-ar fi să vorbim
despre faptul că Beckett n-are stofă de comandat sau că Jack lipsește...
Morris a venit azi când erați la intervenție.
- E totul în regulă? - Da.
Sullivan i-a dat sacul lui de dormit de pe vremea când campa.
- Sullivan nu pare genul care să campeze. - Nu cred că era chiar așa de vechi.
Știu...
- N-am spus nimic. - Te-ai gândit!
- Dă dovadă de profesionalism! - Nu știi ce gândesc!
Repejor, 19! Mișcați-vă!
Știu că sunteți tineri și credeți că aveți timp berechet, dar eu nu am!
Văd că sunteți deficitari și la ținută, nu doar la viteză! Așa mai merge!
Bravo! Mulțumesc, Herrera!
După-amiază ne vom antrena cu echipa de scafandri...
Echipa de criză, strada 11 colț cu Parkway.
Spunea mai multe dacă nu-i plăcea așa de mult să se audă...
Doar eu și Herrera. Baftă cu discursul lui Beckett!
Vă țin piept la toți! Înapoi! Nu!
- Morris, calmează-te! Uită-te la mine! - Nu!
Suntem Vic și Andy de la Stația 19! Suntem prietene! Să-l dăm din stradă!
- Suntem Vic și Andy! - Nu!
Morris! Va fi bine, Morris! Inspiră! Inspiră patru secunde!
- Patru? - Îi arăți tu cum?
Inspiră patru secunde, ține, expiră!
Nu, stai! Oprește-te!
- Dă-i drumul! E Andy, o știi! - Lasă-mă!
- Termină, Morris! - Nu vreau să te pierd!
- Dă-i drumul! E Andy! - Nu vreau să te pierd!
Oprește-te, Morris! Nu suntem în Vietnam! Ești în siguranță! Ești în Seattle!
Ea e Andy! Dă-i drumul! Spune-i cine ești.
Sunt Andy. Ești în Seattle.
- Respiră, da? - Așa.
Hai să te așezi.
- Inspiră... - Hai.
- Doi, trei, patru. Ține. - Hai...
- Doi, trei, patru. Așază-te. - Așa. Nu te lăsăm singur.
- Așa. - Nu te lăsăm singur.
Va fi bine.
- Mă lăsați o clipă? - Desigur.
- Da.
- Bine. - Da.
Vom fi la ambulanță, da? O să-ți aducem niște apă.
Bine.
Inspiră și expiră, da?
De unde ai știut ce zice?
Restaurantul Saigon. Eu și Travis mâncăm des de acolo. Înseamnă „grăbește-te”.
Starea lui se va înrăutăți. Era bine când trăia Arlo.
Adică nu era sănătos, dar era stabil. Singurătatea îl doboară.
Veteranii n-au nevoie doar de îngrijiri.
- Au nevoie de un prieten. - Putem să-i fim noi prieteni.
Mă tem că nu e suficient.
- Poftim, Morris. Așa. - Morris...
Îți propun ceva.
Poți să aloci salariul lui Hughes cum crezi de cuviință.
- Nu! - Nu știi să te tocmești!
Nu cu cineva care nu-și ține promisiunile. Și în plus, e o propunere ridicolă!
Am încercat...
Bine că i-ai învățat pe alții meseria ei. N-o să-i ducem lipsa.
TOAMNA TRECUTĂ
Morris, bine ai venit! Ți-am găsit paltonul perfect!
Curios, fiindcă eu i l-am găsit!
- Da, bine. - M-ați dat gata!
- Le poți păstra pe amândouă. - Da, că tot am unde să le țin.
- Fugi de-aici! - Bun.
Îmi pare rău, dar o să frâng inima cuiva în seara asta.
Cu paltonul meu, poate inima unei doamne.
Poftim.
Vă mulțumesc din suflet, băieți!
Ambele sunt superbe, dar îl prefer pe al lui Ruiz.
- Nu pot să cred! - Bună alegere, Morris!
Ia să vedem cum îți stă!
- Bagă mâna. - Da.
Așa...
Da, îți vine perfect.
- E ridicol, dar îmi trebuia o victorie. - Și mie, un palton.
Ești foarte elegant!
Nu m-am supărat. Îți stă bine și asta contează.
- Îmi stă bine? - Da!
Credeam că generația lui Arlo era tratată mai bine la întoarcere, dar m-am înșelat.
Mi-a zis c-au fost întâmpinați la aeroport de multă lume cu pancarte și baloane,
dar unde au dispărut toți când puștiul suferea?
Când ne-am întors noi din Vietnam, mulțimea care ne aștepta ne-a scuipat.
- Isuse! - Da.
„În amintirea lui Vivianne, care iubea parcul.
Cu dragoste, Hal și fetele tale.”
La cine crezi că se referă „fetele tale”? Fetele ei dintr-o primă căsătorie sau cum?
Ce formulare ciudată! Și-a trecut numai el numele?
El a cumpărat-o!
- Bine. - Bine că a amintit de ele.
Poate sunt cățelușele ei pe care le ura sau prietenele pe care nu le suporta.
Încep să văd un tipar. O amintire reprimată, cumva?
Dacă scria: „În amintirea lui Morris, care iubea parcul”,
nu s-ar gândi nimeni că l-a iubit fiindcă aici nu-l hărțuia poliția.
Eu aș formula mai bine, nu ca Hal.
Toți cei care ar sta pe bancă ar ști că Morris Hapgood
a fost cel mai deștept și mai loial prieten și înțelept.
Ești o sursă de inspirație. Sincer!
- „Înțelept” duce cu gândul la „bătrân”. - Am înțeles.
Mai lucrez la formulare. Ai dreptate.
Te las, trebuie să plec la cursuri.
Știi ceva? Îți las ție astea.
- Bine. - Pe data viitoare!
- Bine. - Pa!
Pa!
POMPIERIA SEATTLE
- Te simți bine? - Da.
Doar că n-a funcționat. Fertilizarea în vitro a Carinei.
- Nu am rămas însărcinate. Din nou. - Îmi pare rău, gagico.
Salutare!
Ce...
- Treci încoace! - Ce?
Ce faci?
Mă îngrijorezi mai tare când ești vesel decât când ești serios.
- O să regrete când va afla ce-am făcut. - Ce-ai făcut?
I-am obținut lui Morris un interviu pentru o locuință.
- Bravo! - Da!
Așa e, regret puțin ce-am spus! Ești tare, frate!
- Bravo, frate! - Asta explică dansul tău ciudat.
- Dar mă bucur. Ești grozav! - Mai trebuie să facem ceva?
- Nu. - Bravo!
- Dă-te din drum! - Mișcă-ți fundul!
- Dă-te! - Hai, tataie!
- Întârzii la serviciu! - Aveți răbdare!
- Morris... - Dă-te, tataie!
Aveți răbdare! Morris...
Ce faci, Morris?
- Pari obosit, Mo. - Chiar sunt.
Probabil te stresează și claxoanele. Hai să plecăm din stradă.
Să plecăm din stradă, da? Să nu te ia vreuna înainte.
- Nu contează. - Ba da.
Aș suferi foarte mult, Morris.
- Ia un loc. - Merg prea încet.
- Nu m-ar omorî. - Ia un loc.
Ce s-a întâmplat, Morris? V-au evacuat?
Nu mai am nimic. Nimic. Ce fac acum?
Actele pentru interviu erau în cort.
Au venit cu autogunoiera și au luat tot. Tot ce aveam pe lume.
- M-am săturat! Ca de obicei... - Ba nu, e orgoliul dumneavoastră!
De asta vreți s-o concediați!
V-a tratat exact cum ați vrea cu disperare să-i tratați pe finanțatorii,
pe măscăricii, „cumetrii” și birocrații care guvernează orașele,
cei împotriva cărora ați militat și care acum vă au la degetul mic!
Vreți să ripostați, dar nu aveți curaj și o urâți pe Hughes că a avut!
Ascultați!
Nu-i concediați pe aliați pentru a le face pe plac dușmanilor.
E cea mai rapidă modalitate de a pierde tot!
Insubordonare, frumos! De la tine a învățat Hughes?
- Încerc să... - Ia loc! Lămurim problema azi.
IARNA TRECUTĂ
Morris a pierdut tot!
Nu pot să cred că trebuie să o luăm de la capăt.
Da, dar fără cardul de asigurări sociale și fără certificatul de naștere, va fi...
Și mai greu.
- Vrei să-l luăm la noi? - Ce?
Știu că nu așa rezolvi problema asta, dar aș fi dispusă.
Ce-i?
Vrei să ne mutăm împreună?
Știu că n-am discutat subiectul,
dar nu-i următorul pas în relația noastră?
Nu mâine, dar... Ajută-mă! De ce mă rușinez deodată?
De ce mă simt ca la 22 de ani când vorbesc despre asta?
Fiindcă probabil aveam 22 de ani când am mai discutat subiectul.
- Eram mai în vârstă. - Nu cu mult.
Dar era mai ușor.
- Acum e complicat? - Nu relația noastră!
Situația din exterior, din jurul nostru.
Ce faci?
Vreau să fiu așa de ridicol, încât, atunci când zic că te iubesc
și că vreau să mă mut cu tine, să nu te mai rușinezi niciodată!
- O să rupi patul! - O să rupem multe paturi!
- Termină! - Nu!
Deci?
- Da. Dar mai întâi... - Aoleu...
Mai întâi trebuie să-i facem rost de acte lui Morris ca să-i găsim o locuință.
Știu că nu vrei să fii aici, dar toți ajută cu Echipa de criză.
- Păstrează-ți cumpătul pentru el. - Bine.
- Salut! - Dacă știam că veniți, făceam curățenie.
Știți ceva? Fac acum!
Foarte bine!
Știu că ți-ai pierdut lucrurile, așa că ți-am adus câte ceva.
- Nu era nevoie. - Uită-te.
Un cort Solaire Rambler 300?
„Rolls Royce-ul corturilor!”
- E ce voiai, nu? - Mulțumesc!
Dar pot să-ți găsesc un pat în adăpostul de pe strada Monroe.
- Ți-am zis că nu mai pot sta în adăpost. - Bine.
Alo! Încetează, te rog! Încerc să vorbesc cu un prieten.
Pot să te întreb despre programul tău?
- Nu. - Măcar o declarație?
- A spus „nu”! - Scuze! Plec.
Îmi pare rău, Morris! N-am făcut-o pentru publicitate.
- Nu știam că va fi aici. - Știu, e întotdeauna aici.
- În plus, m-a prins din unghiul bun. - Bine.
- Să montăm cortul! - Bine.
ÎN PREZENT
- Ce-i cu tine? - De ce?
Te comporți ciudat! Iar acum ascunzi ceva în dulap?
E...
E T...
Testosteron! Îl iau de o săptămână.
Acum, că valorile sunt normale, mă simt bine din nou.
Mă simt ca la 20 de ani, de fapt.
Din toate punctele de vedere, dacă mă înțelegi.
- Atunci de ce te ascunzi? - Nu i-am spus Mirandei.
- Ce anume? - Că ia testosteron.
- Frate! - Nu-i mare scofală!
Și acum se simte grozav!
„Mai rapid decât un glonț, mai puternic decât o locomotivă!
Poate sări peste clădiri dintr-un salt!”
Nu înțelege aluzia. Gata, calmează-te. O să...
Așa...
M-am prins! Injecțiile tale îți dau puteri supranaturale,
iar injecțiile mele interminabile mă fac să mă simt oribil!
Facem fertilizare în vitro. Ovocitele mele, uterul ei.
E oribil!
Simt cum foliculii îmi cresc ovocitele!
Parcă e jeleu de struguri!
Parcă am jeleu de struguri în interior!
De ce de struguri?
Am înțeles.
Mă bucur că injecțiile băieților te fac să te simți incredibil,
în timp ce ale mele mă fac să mă simt ca o cloșcă balonată!
- Cloșcă balonată? - Fiindcă sunt o fabrică de ouă, Beckett!
- Fertilizare în vitro, ține pasul! - Pe fosta soție a ajutat-o menta.
Autospeciala și autoscara 19, strada 11 colț cu Parkway.
E tabăra lui Morris! Să vin și eu? O cunosc bine!
Nu azi, Hughes. Ești suspendată până la ordinul directoarei.
Ne vedem în curând. Mișcați-vă, oameni buni!
- Beckett, Wiggins, cum stați în sud? - N-am terminat!
- Bishop, Green, în nord e sub control? - Da, îl stingem!
Warren, Cutler, mai vin pacienți la triaj!
Sullivan, Montgomery, cum merge evacuarea? Să vă aud!
Să-l scoată cineva pe Morris din cort!
Mai bine îi zic direct. Ar fi mai ușor să audă...
Vrei să-i zic eu? Suntem parteneri.
- Nu! - Hughes!
Morris...
Îmi pare rău!
O să ținem o ședință de evaluare și detensionare.
- O sun pe Diane. - Mă ocup eu.
- De detensionare. - Desigur că participi și tu.
N-ai fost la intervenție, dar știu cât țineai la el.
Nu, aș vrea să țin ședința.
Am pregătirea și știu cât au ținut toți la el.
- Stai puțin! Dnă comandant... - Nu, pot!
Vreau s-o fac.
Warren, sună la dispecerat. Anunță-i că intrăm în ședință.
Da, să trăiți!
Munca noastră e extenuantă.
Tot ce vedem și trăim zilnic e extenuant.
Aici recunoaștem și discutăm despre asta ca să nu ținem frustrările în noi,
ca să nu ne tratăm singuri în moduri nocive și periculoase.
Ca să ne facem meseria pe viitor. Aveți întrebări?
Discuția se va axa pe patru întrebări.
Ce-ați făcut bine? Ce trebuia să se întâmple?
Ce s-a întâmplat de fapt? Și ce ați dori să schimbați?
Aceste întrebări vor stârni sentimente.
Vom vorbi și despre ele.
Deci ce s-a făcut bine?
Cum am ajuns, am găsit un hidrant.
Am desfășurat două furtunuri ca să împiedicăm răspândirea incendiului.
Am organizat un triaj eficient și operativ.
Am protejat clădirile.
Voi n-ați zis mare lucru. Vreți să adăugați ceva?
- Bine. Travis? - Cred că n-am făcut nimic cum trebuie.
Bun. Poți fi mai explicit?
- Morris! - Să te scoatem de aici!
Nu, trebuie... Astea sunt lucrurile mele! E cortul meu!
- Știu, dar trebuie să plecăm! - Nu, dați-mi pace!
- Ascultă, nu merită să-ți riști viața! - Te înțelegem!
- Ești teafăr? - Nu plec!
- Morris! - Nu!
Bun.
- Bun. Ce ați dori să schimbați? - Să fi fost și tu acolo.
Asta mi-aș dori să schimb.
Nu e vina ta că s-a întâmplat așa, nici a ta că i-ai interzis să vină.
- Nu-i vina lui Herrera că nu... - Știu! N-are nici măcar logică!
Dar m-ai întrebat ce aș dori să schimb!
- Ți-am răspuns! - Știu.
Ai fost sincer și asta am și vrut, așa că...
- Ce crezi că s-ar fi schimbat? - Îl puteai convinge să plece!
Și mai ce?
Nu m-aș mai simți atât de vinovat că n-am reușit să-l salvez!
Măcar n-aș fi singurul apăsat de vină, pentru că...
- Pentru că? - Când împărtășești ceva cu mine,
chiar și ceva insignifiant, nu pare imposibil!
N-am fost acolo.
Dar acum sunt aici. Împărtășesc povara cu tine.
Toți simțim același lucru.
Nu e nimeni singur. Toți cei de aici te înțeleg.
Îți înțeleg suferința, pierderea, vina și supărarea.
Ești înconjurat de cei mai buni oameni care să te ajute.
Și tu ești.
Morris n-a avut pe nimeni mulți ani.
Dar știu sigur...
că i-am fost alături în ultimul an.
O să vă trimit niște materiale ajutătoare, dar puteți vorbi cu mine.
Deși ședința s-a încheiat, vă stau oricând la dispoziție, da?
Și a mai obținut o victorie!
Da, i-am salvat viața! Ba nu, a murit!
- Ușurel... - Nu, Travis! A murit!
Am făcut ce-am putut, dar a murit.
A slujit o țară care n-a avut deloc grijă de el!
A încercat să protejeze o lume care l-a abandonat!
Fiindcă dai tot ce poți la nesfârșit
și când ai nevoie... când n-a mai fost puternic...
Când n-a mai fost fericit, liniștit, nostim și puternic...
Și cum ar fi putut să fie? Știa cât de oribilă e lumea!
- E vorba tot de Morris, Vic? - Adică?
- Cred că știu la ce se referă Travis... - Bineînțeles că vorbesc despre mine!
Toată viața am avut grijă de toată lumea!
Mi-am ascuns sentimentele, tristețea, derutarea și teama
și am glumit ca să nu supăr pe nimeni chiar și când eram supărată!
Când teama îmi taie respirația!
Când...
Când mi se strânge sufletul...
Când nici nu văd prin ceața care...
- Nu mă atinge! - Las-o în pace!
Vorbesc de Morris! Vorbesc de Morris, de mine și de noi toți!
Vorbesc de toți, căci nu e vorba doar de mine!
- Nu pot fi singura! - Bineînțeles că nu!
- Nu avea pe nimeni! - Nu-i adevărat, Vic! Ne avea pe noi!
- Știi și tu, știa și el! - Dar n-a fost suficient!
N-a fost suficient!
Vor opri programul prin care am încercat să-l ajutăm, fiindcă asta fac ăștia!
- Asta fac! - N-o să-i lăsăm!
- Niciunul dintre noi! - Nu-i lăsăm să închidă Echipa de criză!
Dumnezeule!
- Îmi pare... - Nu-i nimic!
Îmi pare rău! Dumnezeule!
- Nu... - Îmi pare rău! Scuzați-mă!
Trebuie să fii puțin impresionată. Te-am lăsat trei minute.
Apropo...
ne-ai salvat pe toți de la o cădere psihică azi.
- Adică înainte să fac eu una? - Fii serioasă!
Travis, luni la rând n-am...
N-am simțit nimic, iar apoi...
Isuse, nu știu ce-i mai rău!
Ședința a fost extraordinară etc., toate complimentele pe care le urăști,
dar cel mai tare a fost când ai... știi tu.
Chiar și cei buni adoră să vadă femeile plângând.
- Vorbesc serios! - Acum înțeleg.
A fost ca în filme când se naște un copil
și toți se sperie că nu plânge, fiindcă asta înseamnă că are ceva.
Dar se prefac că nu sunt speriați ca să n-o îngrijoreze pe mamă.
Schimbă doar priviri neliniștite.
Dar apoi copilul începe să plângă și toți schimbă priviri ușurate.
Slavă Domnului!
Da, știu cum e în realitate fiindcă suntem echipă de intervenție.
- Nu-mi place tonul. - Da...
Dar așa a fost.
Asta am simțit când ai început să plângi.
Am fost ușurați. „Bebelușul e teafăr.
Trăiește.”
- Eu sunt bebelușul? - Da.
Uneori tu ești bebelușul...
și alții au grijă de tine.
Te iubesc!
Și voi avea mereu grijă de tine!
- Și mâine vei avea ochii umflați. - Mai taci!
Foarte umflați.
Plâng cum îți place ție.
Poftim. O să îți placă.
- Mersi! - Dnă directoare!
Nu vă ridicați!
După ziua pe care ați avut-o, vă puteți relaxa.
M-a sunat locotenentul Sullivan.
Îmi pare rău de Morris!
Știu cât de mult ați ținut la el și el, la voi.
Bun, asta n-o să vă schimbe ziua avută, dar am vești bune.
Echipa de criză rămâne. Deocamdată.
Și Vic? Își păstrează slujba?
Cine credeai că se va ocupa de Echipa de criză?
I-ai salvat slujba.
Rezultatele ei i-au salvat-o. Rezultatele voastre i-au salvat-o.
Echipa de criză i-a salvat-o!
Vă aduc o porție de gumbo, doamnă.
- Luați loc! - V-o aduce imediat.
E rețeta renumită a familiei Warren! O să binedispună pe toată lumea!
Pe soldatul Morris cândva l-am cunoscut Pentru binele nostru și-a pus viața scut
O moștenire de neuitat A unui om respectat
Un suflet plin de iubire Care nu are pieire!
Subtitrarea: Irina Doroftei