PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Slyšíte mě? - Jo, skvěle.
- Jak dlouho žijete na Barbary Lane 28? - Probůh. Určitě déle, než jste vy naživu.
- Michaele! - Ahoj.
Co vás tu tak dlouho drží?
Nejspíš tamhle oslavenkyně.
Jakmile máte pocit, že vás někdo vidí, jak to umí Anna Madrigalová...
nechcete odejít.
Proboha, proč nezavoláme instalatéra?
Zvítězil jsem nad epidemií, zvládnu i podělanou trubku.
- No ty jo. - Hej!
Do prdele!
- Potřebujeme instalatéra. - Je snadnější nechat Michaela unavit se,
než bojovat s jeho potřebou bojovat.
Co tu vyvádíš? Na stará kolena se z tebe stává hamoun?
- Většina z toho jsou jen krámy. - Můžu to projít...
- Ne, díky, moje Shawno. - Tak dobře. Seženu instalatéra.
Než to tu přejmenujeme na 28 Barbary Jezero.
- Stanou se z nás mořské panny. - Ariel, moje první láska.
- Přijdu později, abys to s ním vyřešila. - Nepřikazuj mi, mladá dámo.
Můžu ti přikazovat a budu. Mám tě ráda, stará dámo.
ZNOVU TĚ ZDRAVÍM, ANNO
Ťuky ťuk.
Zázvorovo-kapustové smoothie a fritata s houbami shitake?
To jsi opravdu... nemusela dělat.
- Znovu. - Ale jasně, že musela.
Přivítala jsi mě ve svém domě. Tohle je úplná maličkost.
Jsem ráda, že tu jsi. Na jak dlouho... myslíš, že zůstaneš?
Víš, DeDe, já... Budu brát věci, jak přijdou.
Nechám přímořský vánek San Francisca, aby mě unášel. Snadné jako facka.
Dobré jitro, Mateo. Co tam máš?
- Léčivé účinky zázvoru zmizí, když... - Díky, zlato.
Už brzy vypadne nebo tu mám tu flašku nechat?
Flašku, prosím.
- Pro mě? - Je to letenka domů.
- Vážně? - Kéž by. Vtipkuju.
Všechno v pořádku?
Něco od Roberta.
BRUSTEIN, COHEN A PARTNEŘI
NÁVRH NA ROZVOD
Pořád se na to můžeme vykašlat.
Můžu mít otravu z jídla. Nikdy nejez sushi ze supermarketu.
To bys mohl říct na konci velmi smutného telefonátu, že nemůžeme dorazit.
- Uvěřitelný a ještě se špetkou humoru. - Je tu teta Jake!
- Špatné sushi tímhle asi padá.
- Teto Jake, teto Margot! - Marvine, teď je to strýček Jake!
Strýčku Jakeu, teto Margot!
Tak jste tady! Pojď mi dát pusu. Můj chlapec dorazil.
Pořád Annu varuju, aby na ty trubky nikdo nesahal.
- To jsme dva. - Staré domy musíš respektovat.
Teda, nestěžuju si. Aspoň mám práci a nabitej kalendář.
- Musím už běžet. Najdeš si na nás čas? - Jasně, zkusím přijít k večeru.
Vyřid Michaelovi, že mi dluží pivko.
- Jasně. Máš to u mě. - Dobře.
Nech to tak, neser se s tím.
Takže ty ráda vloupačky?
Když jsem to udělala naposledy, rozdala jsem si to s krásnou holkou. Tak proč ne?
Mám ty věci odnýst zpátky do studia?
Potkáme se v archivu?
- Jo. Napíšu ti. - Dobře. Jo.
- Cool. - Cool.
Nedáš si latte nebo něco?
- Tentokrát ho nenechám vystydnout. - Ne. Žádný latte. Už můžeš jít.
- Jo. - Ahoj.
- Kdo to byl? - Lucas.
- Je roztomilej. - Pracuje jen za kredity do školy.
- Prosím, neojeď mi mýho stážistu. - Co jste tam dělali?
Jeden z prvních gay barů ve státě.
Bude z něj další podělaná společnost na kryptoměnu.
Chtěla jsem tam něco natočit, než srovnají jedno z nejstarších queer míst se zemí,
ale je to všechno zabedněný. Mám to jen zvenku.
- Všechno to porušování zákona k ničemu. - Jo.
Jako bych dělala dokument o vnějšku budov.
Exteriér starého baru, exteriér Barbary Lane. Strhujíci.
Jestli se vnucuješ do mýho bytu, nemusíš se tak moc snažit.
Je to očividný?
Můžeme tam jít hned, jestli chceš.
Nečekala jsem, že to s tebou bude tak snadný.
Není.
Obvykle.
- Máš dost světla? - Jo, je to bezva.
- Můžu použít tu lampu? - Jasně.
- No ty vole, kdes to vzala? - Od Anny.
GENE COMPTON'S
- Žiješ ještě? - Řekla ti, co tohle je?
Ne tak docela. Je to z doby, kdy se přistěhovala do San Francisca.
Tohle je Anna.
Panebože. Ty to nevíš.
- A co? - Tohle je Compton's Cafeteria.
- Promiň, ne... - Něco jako Rosa Parks pro trans historii.
Fakt ti o tom neřekla?
Anna je taková se vším úžasným ze svý minulosti.
„Ten krásný hedvábný kaftan? To byl dárek od drahé Janis.“
Janis Joplinový.
- To snad ne. - Pak už o tom nic neuslyšíš.
- To je hustý. - Mám ji radši než sebe a...
Pořád o ní spoustu věcí nevím.
To musíme napravit. Máš zítra čas?
- Možná. Proč? - Vezmu tě tam.
- Do Compton's? - Jo.
Do prčic. To je Lucas. Musím jít.
Tak zítra...
ve dvě u Taylora a Turka?
Oukej. Cool.
Jo. Cool.
KAJENSKÝ PEPŘ
Ne, ne. Tohle je pepř.
Musí být vedle dalších P. P, P... P?
- Vedle papriky. - Kajenský pepř.
Má být s dalšími K. Vedle koriandru.
- Tak bych to já neudělala... - Slečno Mary Ann....
jděte se projít. Tak jděte!
- Hned! - Tak jo. Tady.
Pepř.
ZNOVU TĚ ZDRAVÍM, ANNO
ANNA MADRIGALOVÁ A TOMMY NELSON 1966
SMLOUVA O PŘEVODU NEMOVITÉ VĚCI
- Prosím? - Anna Madrigalová?
Kdo je to?
Někdo, kdo o tobě ví víc než většina lidí.
Co chcete?
Chci, aby sis sedla ke stolu a podepsala ten převod.
- Barbary Lane teď patří mně. - Cože?
Na oplátku nevyzradím tvé tajemství. Budu tě pozorovat.
Propíchneme je zároveň s otázkou, ani o vteřinu dřív, jasno?
Nepokazte to překvapení, jinak mě tvá ségra zabije a nejspíš i všechny ostatní.
- Dobře. - Dobře.
Mám to chtít vědět?
- Máma sundala Lindiny svatební fotky. - Taky se jí nelíbí růžový svatební šaty?
- Ne, bylo to před mou tranzicí. - Já vím. Jen vtipkuju.
- Děje se něco? - Ne, nic.
Linda se prostě chová jako Linda.
Žadoní o party, dostane ji a pak jí na party rupnou nervy.
Moje první party s prozrazením pohlaví dítěte.
Za mých časů se tomu říkalo porod.
Dítě vyleze ven, je to kluk, je to holka. Překvapení!
Pero no. S Lindou to tak není. Musí to zjistit před všemi.
Moje dcera musí mít vše dramatické.
Tak? Kdy budete mít děti vy dva?
- Snad brzy. - Mami, dost.
Můj Jakeu!
Děje se něco, mami?
Jen jsem šťastná při pomyšlení, že vaše miminko bude mít tátu a mámu.
Jako normální dítě. Prostě normální rodina.
- Boží cesty jsou nevyzpytatelné. - Mami? Pojď. Všichni čekáme.
HOLKA NEBO KLUK
Margot. Jakeu.
Dobře.
Dobře, tak můžeme?
- Prosím, holku. - Najednou!
- Prosím, buď holka. - Uno, dos, tres.
Je to kluk. Je to kluk.
Michaele, vaše čísla vypadají dobře. Virová zátěž je nedetekovatelná.
Všechno vypadá dobře.
Recept pošlu do stejné lékárny na ulici Polk.
- Paráda. - Hotovo. Fantastické.
Další kontrolu provedeme za tři měsíce.
Pokud tedy nemáte nějaké otázky?
S Benem jsme začali probírat nejrůznější možnosti.
- Jiné než kondomy. - S Benem?
Ten samý Ben, co tu byl s vámi před třemi měsíci?
- Ten samý. - Tak jak se cítíte?
Extaticky.
Tak tedy, používá Ben pre-expoziční profylaxi?
- Ano. Začal před třemi týdny. - To je skvělé.
Jestli používá léky a vaše virová zátěž se nezmění, nemůžete ho nakazit.
Ano, já vím. I tak... se pořád bojím.
Nevím, jestli se budu schopný dostatečně uvolnit.
Abych si to užil. Chci říct, pokaždé používáme kondom, takže najednou...
přestat mi přijde...
- Děsivé? - Hrozivé.
Můžete mi s tím nějak pomoct?
Pravdou je, že tohle je na vás a ne ne medicíně. Ať už vám to stačí nebo ne.
Spoustě lidem můžete předhodit 1000 statistik a pořád jim to nebude stačit.
Takže na vaši otázku vám odpovím otázkou,
i když vím, že je to velmi otravné.
Ale přesto... jste vážně v pohodě?
Opravdu rád bych byl.
Sedm úrovní za 15 minut. To zírám.
- Nevěděl jsem, že mám publikum. - Ale jděte. S vaší vizáží?
Vy máte publikum pořád.
Díky.
Nápodobně.
- Co tu safra děláš? - Říkal jsem, že tu na tebe počkám.
- Michaele? Můj ty Bože. - Harrisone?
Ježíši Kriste. To je bláznivý.
- Moc rád tě vidím. - Panečku.
- Vypadáš skvěle. Panenko skákavá! - Nemůžu uvěřit, že tu jsi.
- Já vím. Tohle je pořádně bláznivý. Páni. - Čau, jsem Ben.
- Ahoj. - Ahoj.
- Bene. - Promiň. Ben.
- Jeho přítel. - Jak jinak. Fantazie. Nazdárek.
- Jsem Harrison, Michaelův bývalý přítel. - Chodili jsme spolu už strašně dávno.
- Kam jsi zmizel? Neviděl jsem tě roky. - Do Detroitu.
Pustil jsem se do nemovitostí.
- Ne. - Jo.
Renovace historických budov, aneb spekulativní nákupy.
- To snad ne. - Já vím.
Zestárnul jsem a zaprodal jsem se. Ale to ty vůbec neznáš, viď?
- Máš pořádný bicepsy, ty jo. - Blázne.
Harrison Ellis?
Už musím. Ale tady.
- Vezmi si jednu. - Zavolej mi. Dobře?
Ben. Ano. Těšilo mě.
- Mě taky. - Jo. Postarej se o něj, jo? Ahoj.
Pěkná vesta.
- Čau. - Čau.
Co tu ještě děláš?
Chtěla jsem, abys věděl, že navzdory svým pochybnostem jsem Shawně nic neřekla.
Nemusíš mít obavy, nenapráskám tě. Kdyby ti to teda dělalo starosti.
To je vše?
Nevím, říkala jsem si, že bychom si mohli promluvit?
Popovídat si?
Jestli se ti to teď nehodí, co později? Nezajdeme na drink?
Mary Ann, co tu ještě děláš?
Je fajn, že sis konečně našla čas a žes přijela na oslavu Anniných devadesátin.
Oslava už skončila, můžeš se vrátit domů ke svému úžasnému životu. Prostě odjeď.
Nemůžu.
Odjet domů. Robert mi zaslal žádost o rozvod.
Ani mě...
nevaroval, že mi to ráno přijde poštou.
Takhle úžasný život na mě doma čeká.
Spokojený?
Jen jsem potřebovala kamaráda. Myslela jsem, že bys jím mohl být ty.
Udělali jste to tu s Myškou hezké.
Ne, je to šik a moderní,
ale zároveň z toho jde cítit... ta staromódní zelená energie San...
Francisca. Zbožňuju slunečnice. Víš, co jsem o nich jednou četla?
Když je poprvé zasadili v Kansasu, nikdo je nechtěl, mysleli si, že je to plevel.
Ale pořád jim tam rostly, tak je prohlásili...
- květinou státu. - Mary Ann. Tohle nejsou slunečnice,
ale třepatka srstnatá.
Tak dobře. Butler's v půl osmé?
Jasně. Jestli chceš.
Strejda Mando si pořád myslí, že jsem na medicíně. Demence nebo popírání?
- Těžko říct. - Mando a něco popírat? A co tvoje máma?
- Jako lesbičky... - Myslíš před mou tranzicí.
Dobře, když jsem byla lesbička. sotva znala moje jméno. A teď:
„Kdy bude hetero svatba a hetero děti?“
„Marisol, víte vůbec jak se dělají queer děti?“
Každou textovkou poruší asi 100 trans pravidel. Přece se jí nenecháš naštvat.
Nejsem naštvaná. Jen ta představa být půlkou mámy a táty. Nechutný.
Moc to přeceňuješ.
- Nebo to ty podceňuješ? - Margot...
To mám být maminka v legínách, co pořádá party na prozrazení pohlaví dítěte
a čeká, až nás taťka odveze na honosný hetero večírky?
Jistěže ne. Taťka by tě odvezl na honosný gay večírky.
- Jen vtípek. Proč jsi tak napružená? - Nevím.
Obětuju ti teď celý svůj život. Jsem podporující, chápající,
souhlasím se svěrací kazajkou v podobě dětí.
To nemůžu mít ani minutku na to zjistit,
- co moje tělo... - Proč vždy tvoje tělo?
Proč nemůžeme mluvit o mém těle a o tom, jak mě bolí tvoje ignorování?
- Kdybys mi byla ukradená, byl bych tu? - A jsi tu, Jakeu?
Copak jsi nebyl minulý týden na rande?
- Ráda bych byla na chvíli sama. - Ale no tak.
- Není mi sympatickej. - Proč pořád mluvíme o Harrisonovi?
Zničehonic se tam zjevil. Nepřijde ti to jako divná náhoda?
To chceš vážně říct, že nás tam sledoval?
Ne, jen říkám, že mu nevěřím.
Benjamine Marshalle. Ty se jím cítíš ohrožený?
To ani nepotvrdím ani nevyvrátím.
Ale kdyby náhodou ano, bylo by to sexy? Moje... žárlivost?
Žárlivost není nikdy sexy.
Víc sexy než někdo, kdo rozdává kožené vizitky?
- Ty vtipálku. - Počkej.
Tebe fakt rajcuje kůže?
Možná to jednou zjistíš.
- To určitě nedopadlo dobře. - Jasně, že ne.
Řekla jsem jí: „Když ti byly dva, zněla jsi jako umírající kráva.“
- Bylo to legrační. Už mě máš ráda? - Co ona na to?
Nic. Co taky mohla říct?
„Díky za urážku, paní, kterou jsem neviděla většinu života.“
Musím být vrána.
- Je krásná. - Jo.
A silná.
- Nikdy nebudu tak cool jako ona. - Ale jdi. Kdysi jsi taky bývala cool.
- Nikdy jsem nebyla cool. - Já vím, snažím se být milý.
- Povedlo se ti to s ní. - Jo.
- Nic lepšího jsem v životě nedokázal. - Jo.
Teda, není to jediné, co jsem v životě dokázal, jen to nejlepší.
- Přála bych si ji víc poznat. - To jsi mohla... kdybys nás neopustila.
Já vás neopustila.
Prosím?
- Neopustila jsem vás. To tys nepřijel. - Nebyl jsem pozvaný.
Briane, snažila jsem se prosadit v jednom z nejdrsnějších povolání
v jednom z nejdrsnějších měst. Potřebovala jsem prostě čas.
- Jo, na co si brát zavazadla. - O tom přesně mluvím. O té negativitě.
- To nemyslíš vážně. - Jako by ses snažil být malý
a chceš, abych byla malá s tebou. Abych selhala, abys ty nemusel uspět.
Vždy jsi chtěl, abych selhala.
Páni.
Nikdy se nezměníš, viď?
VYPADÁŠ PŘÍŠERNĚ
- Ahoj, kočko. - Gogo!
Vypadáš jako třpytivá fešanda. To máš na své vystoupení v Body Politic?
- Ne. - Ale lásko, to bys měla mít.
Záříš jako diamant. Musíš zářit jako diamant!
Každopádně, strašně neobvyklý a na poslední chvíli, ale kurňa dobrý
spektákl naživo s naším vystoupením.
Povoláváme tě coby člena týmu Dvojzábavy.
Jen, co to sakra děláš?
Zkouším nejrůznější věci pro svůj charakter pro Dvojzábavu. Rihanna plus
Taylor Mac plus mileniál závislý na koksu. Co ty na to?
- To fakt ne. - Zapracuju na tom.
- Ne, ale fakt, co děláš? - Vymysleli jsme flashmob událost
a dali ji na Instáč. Stala se z ní událost roku. Dorazí i někdo z Rady pro umění.
My na to: „Co? Jo!“ Ale taky: „Do prdele, je to možný?“ A taky...
Všechno je fajn. Bude to skvělý.
- Rozhodně nevyšiluju. Dorazíš? - Jasně.
Ale neříkej mi už Gogo.
Provedu. Řekneš to Jakeovi, že jo? Dík, jste nej.
- Když si hraješ s ohněm, spálíš se. - Žádný oheň mezi námi nebyl.
A nespálil jsem se. Už mě jen štve ten pokaždý stejnej tanec.
Tak už nechoď na ples, Popelko. Sáfriš.
- Máš pravdu. Fakt, že jo. - Tu mám vždycky.
Já vím. Skončil jsem s tím. Ať si Mary Ann a její rádoby smutek políbí.
Jsem hotovej. Žádný další plesání.
- Já s plesáním jen tak neskončím. - Jednou, kvůli mně.
- Žádný plesání! - Žádný plesání!
Co pro tebe neudělám.
Máš tu trochu pěny.
Nezašukáme si?
- A ty si jako myslíš, že na tohle máš? - Nevím.
STAREJ PES, NOVÝ TRIKY. NEBYLO TO ŠPATNÝ. XO W
Jak to šlo, Dortíčku? Povídej. Udobřili jste se?
- Ne tak docela. - Ale ne. Co se stalo?
Až tak špatný?
Co doktorka?
- Byl jsi u ní včera, ne? - Bezvadný.
Byl tam i Ben a potkali jsme Harrisona. Prostě normálka.
- Harrisona? - Přesně tak.
- A byl tam i Ben? - Přesně tak.
- Ví Ben o Harrisonovi? - Tak trochu. Vlastně ani ne.
Bylo to jako vidět dvojmo.
Odcházím od doktorky, je mi dobře. Jsem zdravý, večer už odhodím kondom.
A pak bum. Můj žhavej přítel a můj žhavej ex-přítel tam najednou oba stojí.
- Najednou jsem nevěděl, co je za rok. - Myslela jsem, že Harrison už tu nežije.
Nežil. Teď se vrátil.
Aby prodával domy v zátoce. Nemůžu tomu uvěřit.
- Je kožená. - To je.
Zavoláš mu?
Nevím.
Chtěl bys?
Možná, jo.
- Myslíš, že bych neměl? - To záleží.
Jestli přátelsky... „Už se na tebe nezlobím a chci pokecat,“
nebo spíš naštvaně:
„Podívej se, jak se mi dařilo od doby, cos mě opustil kvůli svým ambicím.
Teď ti to budu předhazovat.“
Mluvíme pořád o Harrisonovi?
Aby bylo jasno, nebyl jsem na tebe naštvaný.
Jen mi bylo hodně smutno.
Ale nezlobil jsem se.
- Chceš slyšet něco k legračního? - Vždycky.
Rozvádím se.
- Znovu. - Dortíčku...
- Jsi v pohodě? - Jsem.
Čekala jsem to. Ale nečekala jsem, jak hrozně se budu cítit.
Kdy se to tak zkomplikovalo, Myško?
I dřív to bylo komplikované. Byli jsme moc mladí, aby nám to došlo.
Tak jo. Už nic smutného. Dobře?
Dneska večer zajdeme ven.
- Co to je? - Netuším.
Dvojčata pořádají show, pozvali celý tým.
- Nevím, jestli do něj ještě patřím. - Patříš.
- Jsi jediný, kdo si to tady myslí. - Jo.
Ale možná, že to stačí.
- Vypadá to ošuntěle. - Smutný, co?
Takovej Stonewall před Stonewallem, ale...
nikdo o tom nemluví, protože se ztratily policejní záznamy.
- Je to na hovno. - Jo.
Co není černý na bílým, neexistuje. Takovej je náš svět.
Ale tohle bylo skutečný. A Anna tu byla.
Jako by v naších očích nedělali lidi dřív skutečný věci.
Třeba že chodili s kamarády pít nebo že se ozývali proti útlaku.
Co to děláš?
Cítím, jak se mi pod kůži dostává pocit plamenného odporu.
- A nejsou to jen psí chcanky? - Něco z toho nejspíš jo.
- Lehni si. - Ne, to je dobrý.
Viděla jsi někdy město z týhle perspektivy?
Vážně si necháš ujít tenhle jedinečej zážitek?
Paráda, co?
Řekni, že jsem měla pravdu.
- Bylas panovačná. - Ale?
Jo, fajn. Je to libovka. Mělas pravdu.
Tohle bylo hezký. Dozvěděla jsem se něco o Anně, co jsem nevěděla.
Rádo se stalo.
Nechceš zajít na jednu akci?
Jo.
Naser si, Lindo.
SMLOUVA O PŘEVODU NEMOVITÉ VĚCI
PŘEVOD POTVRZUJI PODPISEM ANNA MADRIGALOVÁ
Jde o tohle, Claire.
Sedíme na vrcholu vrstev usazenin queer lidí.
- Spousta let. - Dekád. A víš, jak každou minutu
z člověka opadne 30 tisíc mrtvých kožních buněk a usadí se v jejich bydlišti?
1,8 milionu buněk za hodinu. Tohle místo má v sobě víc Anny a Michaela,
než Anna a Michael.
Ty kráso.
Používejte tyhle hashtagy, díky.
- Nevypínejte si telefony. - Proč?
Vystoupení můžete sledovat pouze skrze objektiv vašeho mobilu. Žádost umělců.
Nahrajte váš záznam s těmito hashtagy.
Díky, Rory.
Fíha. No ty vole.
Nával, co? Dvojčata to dost rozjela.
Jaká, Marlo? Vyhodili tě z Body Politic?
Ukecali mě. Charita, ať jsem dobrej člověk, atd.
Díky, mně ne. Chci být na to vystoupení střízlivá.
- Jaký to včera bylo? - Budou mít kluka.
Kde je Jake?
Vítejte ve světě Dvojzábavy! Zapněte si prosím své elektronické přístroje,
abyste si plně užili představení.
- Jako bych byl v epizodě Černého zrcadla. - Ty pršipláště jsou báječné.
- Mary Ann? - DeDe.
- Co ty tu děláš? - Jsem tu jako členka grantového výběru.
Umělecká porota bohatých. Myslela bys, že finanční dary tě osvobodí
od toho muset chodit na umění. Ale ne.
To myslíš vážně?
Jinak bych nebyla členem tohoto klubu, zlato.
Tohle je dvojvzývání. Souhvězdí Blíženců, pokládáme ti naléhavou otázku.
Kdo jsem?
Identita.
Svědí to a lepí to. Co? Ať jsi vyslyšen. Ať jsi spatřen.
- Odlep svou lepkavost. - „Odlep svou lepkavost?“
- Svědí to a lepí to. - Tyhle děti jsou dobrý.
Odlep svou lepkavost.
- Mám si s ní jít promluvit? - Tu desku od tebe si pouští celý den.
- Opravdu? - Starý dům, tenké stěny.
Dobrej dárek. Ta holka má vážný problémy s Peterem Panem.
Jdi za ní.
Kdo jsem?
- Kdo je to? - Co?
Pěkně vypadající dáma, co ti kurví náladu.
Je to... Já nevím.
- Jsi v pohodě? - Vlastně bych ráda odešla.
- Jo, oukej. - Díky.
Já zůstanu, jestli nevadí.
Na to představení. Nechci přijít o záběry.
Ale ty udělej, co musíš.
Jo. Jo, jasně.
- Měj se. - Ty taky. Jo.
Svoboda.
Jsme Ani-Rave, buďte stateční!
Inko?
Eli?
Shawno! To je milé překvapení. Vaříme rajčatovou omáčku. Dala by sis...
No ahoj.
- Ježíši, omlouvám se. - Za co?
- Měla jsem vám zavolat. Sorry, nechám... - Ne.
- Shawno... - Shawno? Pojď ke mně!
- Promiň. - Ahoj.
Zůstaneš na večeři?
- Večeři? - Jo. Večeři.
Nemusí pokaždé jít o sex. Teda, sexem to často končívá.
Ale je tu prostor i na další věci... na bílé víno a rajčatovou omáčku.
. A na povídání. - Jsi v pořádku? Chceš si o tom promluvit?
Ani ne.
- Dobře. - Jestli nás chceš jen poslouchat, můžeš.
Jo, proč ne.
Ne, já říkám, že je to částečná verze toho, kým jsem.
Existují skutečné vzpomínky na Inku.
A tvoje vzpomínky na to, co jsem řekla a udělala....
Jako že Eli je blbej kretén. Ne... Pardon, jsem trochu opilá.
Součet všech těchle věcí je tvou verzí toho, kým jsem.
- To je moje představa o tobě. - Tvoje představa je pravdou o mě.
Ale moje pravda se nebude vždy shodovat se skutečnou Inkou Gisladottirovou.
Tu by přece nikdo šukat nechtěl.
Všichni chtějí šukat Inku Gisladottirovou, skutečnou nebo ne. A tak se o tebe dělím.
- Měl bys zůstat přes noc. - Nemůžu.
Ale chtěl bys.
Nemůžu.
Jsem ve vztahu.
Neví, že tu jsem. Promiň.
Líbíš se mi. A nevadí mi mít jenom sex nebo...
cokoli, ale...
- Chováš se vážně komplikovaně. - Nejsem komplikovanej, jsem v hajzlu.
Jako bych byl v šíleným víru. Je to děsivý. A Margot...
je mojí jedinou kotvou. Jako bych byl
odhodlanej to podělat nebo ještě hůř, podělat ji.
Začínám se kurevsky nenávidět.
Promiň, už půjdu.
Neznám tě, chlape, ale vím, jaký to je být chtěnej.
A je to skvělej pocit, být chtěnej tebou.
Trochu se uklidni.
Všechno je šílený a všechno se mění. Já to chápu.
Ale tys tohle přece chtěl. Změnil ses, protože jsi to chtěl.
Ten vír i tu změnu. Tak se hoď do chillu.
Dovol si to chtít.
- Chci... dál milovat tu stejnou osobu. - I když se budeš nenávidět?
- No to mi ho vyndej. - Dostal jsem tip na tvý sexuální zájmy.
- Páni. - Schvaluješ to?
- Počkej. Prostě... - Copak?
Já...
jen potřebuju chvilku.
Ne.
Nemusíš na to kvůli nikomu jinému spěchat.
Dej mi vědět, až budeš připravený.
Zkusíme to znova. Kdykoli budeš chtít.
Určitě?
Můžeš si s kondomem nechat ten postroj?
- Chceš? - Jo.
Trošku opilá?
Možná.
Co dvojčata?
Bylo tam hodně barvy.
Ale málo Jakeů.
Promiň, něco mě zdrželo.
A co?
Prostě...
myšlenky.
Vím, že to nesmím, ale...
chybíš mi jako holka.
To kurva bolelo.
Co se to s námi děje?
To mi řekni ty.
S kým jsi dnes byl?
- Margot, jsi láska mého života... - Prosím, tohle ne.
Milujeme se, měli bychom to zkusit. Ty to nechceš zkusit?
Chci, ale...
Nemůžu.
Jo, někdy je to mezi námi na ostří nože,
jak jsme pořád spolu, ale... Je to samozřejmě víc než jen byt.
Pro všechny, obzvlášť pro nás. Je to náš první byt. Tady jsme se stali sami sebou.
- Tady se z Jakea stal Jake. - To taky.
Bylo to divný? Pardon. Nevím. Neměli bysme se líbat?
DRAHÁ S., SEJDEME SE V 10 RÁNO NA DVORKU. S LÁSKOU, ANNA
To zavolala i tobě?
Ví někdo, o co jde?
V životě člověka neexistuje lepší odměna...
než vidět...
jak se budova promění ze zdí cihel...
na hnízdečko vřelých příběhů a vřelých srdcí.
Ale krásné věci by měly...
krásně končit.
Doufám, že pochopíte mé rozhodnutí.
Prodávám Barbary Lane.
Překlad titulků: Jakub Doležal