PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Neostýchejte se, přátelé. Jediná Americana svého druhu.
Začátky konverzací. Sny a vize.
GARÁŽOVÝ VÝPRODEJ
- Ahoj, Myško. - Ježíši.
- Dortíčku, co tu sakra děláš? - No... strávila jsem tu noc.
U Shawny?
Potřebuju tři aspiriny, sprchu, a aby s tím přestala.
- Ty nemáš ráda zvuk mileniálů po ránu? - Ne tak moc jako ty, zlato.
Naštěstí tě teď neslyším. Uvidíme se dole. A gratuluju.
Vítejte! Vítejte! Kupte si staromódní použité gay plavky!
Bože můj.
- Dobrý ráno, ty vole. - Má pravdu. Tohle je... úchylný.
Pro tebe za 20 babek, ale jen proto, že jsi roztomilý.
Proboha. Kolik chce za ten klakson?
- Už jsem se ptal. Prý je k nezaplacení. - Paráda.
Hej, kamarádko. Nemáš zájem o dózu skvěle zachované placenty?
Postav se vedle mojí ségry, Udělám Boomerang na Instáč.
- Pardon, já... - Hashtag...
- #placentapocity? - Geniální.
Chci jen zavařovací sklenice.
Neocenitelné bezcennosti nebo krámy plné bakterií? Vyberte si své dobrodružství!
Vintage. Nostalgický.
- Starožitnosti. - Bacha, ségra.
Pardon. Před-internetové věci. Všechno musí pryč!
- To je můj kaftan? - Ahoj, Anno Banáno. Vítej u podívané.
- Dekonstruovaný garážový výprodej, víš? - Ne! To teda nevím!
Nemůžete prodávat něčí majetek bez jeho svolení!
Tohle jsi mi dala. Loni, pamatuješ? Vzala jsem si to na Halloween a...
- říkalas, že je to tuttti-frutti.... - Byl to dárek!
Ale očividně byl důležitější pro mě než pro tebe... Jennifer.
A Michaele... to je moje kvalitní lampa.
- Má velkou sentimentální hodnotu. - Opravdu?
Už ji mám 20 let v bytě. Zapomněl jsem, že není moje.
A přesto ji teď prodáváš.
Nechte to na mně. Anno? Pojďte se mnou.
Někdo jednou popsal vztek jako kousek ledovce, který čouhá nad hladinou.
Je to ta nejviditelnější část, samozřejmě. Ale nikdy to není celý příběh.
- To jako fakt? Nahoru doprava. - Klid. Jak si to můžu pamatovat?
- Protože jsi tu žil 19 let? - Už tu nežiju.
- Podle mámy ses vrátil. - Řekla jsem, že je doma.
- Dočasně. Zato ty jsi pořád tady. - Spíš tu pořád myju nádobí.
Ticho! Bolí mě z vás hlava!
- Promiň, mamá. - „Promiň, mamá.“
Ten verš z Bible ráno zněl: „Kdo miluje Boha, ať miluje i svého bratra a sestru?“
Skvělý. Další kázání. Modlila jsem se za další, protože to první mi nestačilo.
Kněz bude rád, že chápeš tuhle část katolické výchovy. „Jak být mučedník.“
Nechte toho! Běž se dívat s tátou na fotbal. Už jsme tu skoro hotové.
- Klidně zůstanu. - Mytí nádobí už není pro tebe, papá. Běž.
Tak jo.
- Sakra. Kolik je hodin? - Téměř 11.
Do prčic. Šli jsme pozdě spát.
- Dobré ráno. - Ránko.
- Co to je? - Nic.
Malý nedělní brunch připravený šéfkuchařem Hawkinsem. Mohla bys být můj kuchtík.
- To byl vtípek. Sexy vtípek. - Jo, to jsem pochopila.
Pojď, sedni si. Máme ovocný salát, kafe. Dokonce jsem ti sehnal i hráškové mléko.
- Krucipísek, tys to fakt udělal. - Co?
- Nelíbí se ti to. - Ne, je to skvělé. Jen...
- Co? - Mám v 11:30 jógu.
- A snídani moc nemusím. - Víš, že je to nejdůležitější jídlo dne?
Hele, vstal jsem brzy a...
- Briane. - Co?
- Nekomplikuj to, dobře? - Jen se snažím udělat něco hezkého.
Je to moc milý. Už musím jít. Čau.
- Co to dělá? - Nebreč, je teprve poločas.
- Jen alergie. - Dr. Rodriguezi,
- zařídíš, aby Stewartovi narostly koule? - Nebuď hloupej. Ty ti jen tak nenarostou.
- Nejsem doktor. - Říkám to z respektu.
- Sestřičky si ho nezaslouží? - Ne...
- Chce někdo další pivo? - Jake.
- Ne, díky. - Klídek. Dej si s náma pivko, sestřičko.
- Já moc nepiju. - Radši víno s džusem nebo malinama?
- Hej! Dost. - To na něj musím být mírnej, když je...
- Když jsem co? - Jen říkám, když jsi s klukama,
budou si z tebe dělat prdel. Jako z ufňukánka Stua.
- Už jsi toho vypil víc než dost, Mando. - Odkdy jste takový citlivky?
Ať si na svět pospíší tvůj syn. Pak tu bude nějakej skutečnej chlap.
Jsi skutečnej chlap.
- Omlouvám se za... - Ne. Nemáš se za co omlouvat.
Co to sakra?
Anno?
Jsi v pořádku?
No tak, stará dámo. Jen mi řekni, že jsi v pořádku.
Je v pořádku, drahoušku, jen je toho na ni moc.
Ráda bych s ní mluvila, jestli dovolíte.
- Zkuste se vrátit za půl hodiny. - Zkuste mi uhnout.
Musíte ji nechat být.
- Čau, můžeme se tam jít podívat? - Jo.
Drž mi palce. Zatím ahoj.
Neboj, ty tvý plavky prodám za dobrou cenu.
- Můžu s tebou na chvíli mluvit? - Jo.
O co Samovi vlastně jde? Hořčici?
- Ano. - Je jedno, jak je starý. Zablokoval mě.
Nepustil mě dovnitř. To je přece strašně děsivý, ne?
- Diagonály nebo půlky? - Jak chceš.
A co to bylo s tím kaftanem a tou lampou? Jako by jí někdo vyměnil osobnost.
Víš ty co? Chová se divně od té doby, co se tu objevil Sam.
Nemyslíš, že tu jde o týrání starších?
Nikdy nenašli Zodiaca, jestli mi rozumíš.
- Je to výborné. - Díky.
Jsi vážně dobrý posluchač.
Shawno?
Podívej.
- Proč je tak oháklá a proč má kabelku? - Musíme je sledovat.
- Ano! Ano! Tak dobře! - Ano! Ano! Ano!
- Sakra, Sam má nejspíš auto. Máš nějaký? - Ne.
- Objednám nám Homobil. - A proč ne Uber?
- Nejsem zrůda. - Co je to Homobil?
Sdílená jízda pro queers. Zajistí pohodovýho a chápavýho řidiče.
- A hetero žena středního věku je oukej? - Kruci, to máš pravdu.
Chovej se gay. Choď jako já.
Vtipkuju.
- Dobrý den. Jeďte za tím autem. - No podívejme se.
- Je ošuntělá a panovačná. - Prosím?
- Krásky, nevadí vám menší zajížďka? - Ahoj, Body Politic.
Kráska nalévá vrchovaté sklenice.
- Díky za nej noci a nejhorší kocoviny. - Pardon, ošuntělá?
Příště jsou drinky na mně.
- Fajn. - Tak jedeme!
- A kam? - Ptá se tě na něco.
Co? Jeďte za tím autem!
A tady je společná kuchyň a prádelna.
- Proč se nenastěhuješ k Benovi? - Na to je moc brzo.
Čau, Lolo. Večer turnaj ve fotbálku.
Navíc je jako posedlý. Jednou jsem omylem umyl kuchyň mycí houbou.
- Dělal, jako bych někoho zabil. - To přijde nechutný i mně.
- Tenhle umělec vystavoval v hotelu Ace. - Cool.
Tohle je... kolej?
- Ne, tohle je záměrně žijící komunita. - Promiňte.
- Takže... Wren u mě dneska přespala. - Fakt?
- To spolu teď chodíte? - Nemám tušení.
Ráno jsem jí udělal snídani a ona na to: „Nesnídám,“ byla divná a pak odešla.
- Možná prostě nemá ráda snídaně. - Kdo nemá rád snídaně?
Jednou jsem Benovi jako překvapení koupil lístky na Robyn, miluje ji.
Ukázalo se, že nesnáší koncerty. Kdo nesnáší hudbu naživo?
V komunitní misi vnímáme domov jako sdílení životů, nejen prostoru.
- To jsou společné záchody? - Ano.
Většina obyvatel si na to rychle zvykne. Že, Lynn?
Miluju sdílet koupelnu s 15 lidma. Nemůžu se dočkat, až to řeknu na školním srazu.
Tohle je skutečně mezigenerační komunita. Na nový začátek není nikdy pozdě.
A pak mi zablokoval dveře nohou. Bylo to obzvlášť zlověstný, protože je Brit.
- To jsou teda kolonizátorský sračky. - Dneska ne, Satane.
Satan už dlouho bliká.
Do háje!
- To by bylo. - Možná jsme měli mít nějaké... převleky.
- Není třeba. - Nebo něco? Nevím, možná ne.
- Mám si dát vlasy nahoru? - Vypadala bys stejně.
- Dám si... - To zvládnu.
Pojď sem, děvko. Udělám z tebe obludu.
Díky?
Tohle místo je neskutečné.
V tomhle bláznivým městě vždycky najdeš klenot. Jen musíš umět hledat.
Kdybych bydlel u Bena, jezdil bych do práce na kole. Platit dva nájmy je blbost.
Nemůžu uvěřit, že jsem jí řekl, že snídaně je nejdůležitější jídlo dne.
Možná je to špatnej nápad. A víš, co spolehlivě pokazí erekci?
Hádky o ponožkách, co leží na zemi, nebo o tom, jak správně ustlat.
Je strašně anální, a ne v tom dobrým slova smyslu.
A jsme tady.
- Kolik lidí se tu o to dělí? - Mám vlastní koupelnu, tahle je jen vaše.
Vážně? Moje vlastní koupelna, pane jo.
- Rozhodně mám zájem. - Bála jsem se, že jsem to předražila.
- Ne, je to perfektní. - Dobře. Myslela jsem si, že jde o vtip.
Bez urážky, ještě nikdy jsem nepronajímala vanu. Ale je jen vaše, jestli ji chcete.
Pamatujte, dámy. Máme to půjčené na dnešní show.
- Panebože. - Panebože.
PLAMENNÝ DOMOV DŮCHODCŮ
- Panebože! - To je jako Sam... lovec starých lidí?
- Co? Ne. - Tohle mi nedává smysl.
Tohle je domov důchodců pro queers. Je stará, hledá místo na dožití.
Počkej, počkej. Proč by s tím Anna dělala takové tajnosti?
- Nedrží přece věci v tajnosti. - To si piš, že drží.
Krucifix, tohle je stupidní! Musíme odsud hned vypadnout.
Promiňte.
- Možná máš pravdu. - Jsme tak pitomý!
Promiňte!
Vítejte. Pojďte. Zapíšeme vás na prohlídku ve tři.
- Pardon, moji rodiče žijí v Ohiu. - Jak milé. Budou vás tu moct navštěvovat.
Každý víkend máme od pěti rodinné jídlo a spoustu aktivit.
Je vám přes 55, že?
- Pracuješ? - Plán porodu.
Na škále od jedné do kreténa, jak moc opilý byl strýček Mando?
Solidní kretén a půl. Jak jinak.
Tak...
- chceš mluvit o Margot? - Dobrý pokus. Rozhodně ne.
- Vlastně jsem ji nikdy neměla ráda. - Ty nemáš ráda nikoho.
Můžeme změnit téma, prosím? Pověz mi o tom plánu porodu.
Taky mi budeš nadávat za přirozený porod? Jsme přece v San Franciscu, sakra.
Moje kolegyně Marisa právě porodila v akvárku plném kapříků. Tohle nic není.
Dovol mi pochybovat, dobře?
Máme dulu. A před týdnem dorazila porodní vana.
- A na bolest? - Horké obklady, studené látky a meditace.
Trénuju.
A chci, aby ho někdo pořád držel. Četla jsem, že je pro dítě špatný,
- když nemá dostatek fyzického kontaktu. - Chytrý.
Ve škole jsme probírali bezpečný vztah a výhody fyzického kontaktu pro kojence.
- A pokud nastanou nějaké komplikace? - Co prosím?
Minulý týden jedna žena málem umřela,
- protože odmítla urgentní císařský řez. - Bezva, že mi to říkáš.
- Chci, abys byla připravená. - Skončil jsi?
- Měla bys znát všechna rizika. - To mi mužsky vysvětlíš, jak mám rodit?
- Postav se do řady. - „Mužsky?“ To jako vážně?
- Naser si, Lindo. - Ty si naser, Jakeu!
Vím, je těžké tomu uvěřit, ale jsem to pořád já. Jen vypadám jinak.
Kdybys naslouchal lidem, co tě milují, došlo by ti, že už nejsi.
Tak dobře. Spletly jsme se.
- Myslíš? - Ale to neznamená, že i v Samovi.
- Měla jsem tě radši s kocovinou. - Celá ta věc se Samem je pořád divná.
- Pro Krista! - Víš, jak to myslím. Vím, že to víš.
- Na co ses ptala předtím. Co ten Zodiac? - Přestaň prosím mluvit.
Vím, že jsi naštvaná, ale máš Annu ráda. Může být v nebezpečí.
Tohle nemá s Annou co do činění. Tohle je o tvým kompulzivním vakuu potřebnosti.
Potřebuješ, aby tě měli lidi rádi, abys byla důležitá a středem pozornosti.
Táta měl pravdu. Jsi jako Jana z Arku.
Nezná mě tak dobře, jak si myslí.
Na chvilku jsem vážně chtěla, aby to byla pravda.
Ale zná tě jako svoje boty. To mi věř. Tě pic, Mary Ann.
Dobré odpoledne, Doris. Je trochu nedoslýchavá. Posaďte se.
Zaregistruji nás.
Žádná sláva, co?
Myslela jsem... Sam říkal...
Jen dělám, že jsem nedoslýchavá, aby se mnou nemluvil. Nesnáším ho.
Šťoural a vejtaha.
Pořád se naparuje a klade moc otázek tím svým pitomým přízvukem.
Chápeme to, jste Brit. To neznamená, že nejste vlezlý. Ježíši Kriste.
Nechystáte se natáhnout brka, že ne? To by mi podělalo neděli.
Ne, já... jen se tu snažím zorientovat.
Jedna z mých prvních exkurzí do takovéto komunity.
Spíš spousta starých drben, co si navzájem lezou do zadku.
- To mi zní jako komunita. - Rozhodně to tady není nic výjimečného.
Samozřejmě o nic nejde, protože tady vás nechají, abyste chcípla,
když už nemáte nikoho, komu byste o tom řekla.
Ale jídlo je tu dobré. Nějakej nóbl buzík nám odkázal nějakou nadaci či co,
takže teď hodujeme jako králové.
Moje rada?
Vypadáte jako milá dáma. Žijte se svými dětmi. Pokud vás mají rády.
A přestaňte se vídat s tím blbcem. Vrací se zpátky. Dělejte, že spím.
Připravena na soukromou prohlídku?
Tak pojďte.
Měla jsem dceru.
Monu.
Před... mnoha lety umřela.
Někdy se skoro nemůžu hýbat.
Strašně mi chybí.
A jindy...
no... se dokážete rozptýlit.
Dokud to jde.
A pak pláčete.
Pro Pána.
- Co se ti krucipísek stalo? - Ráda bych řekla, že to bylo ambiciózní.
Ty a Shawna?
- Rozešly jsme se. - Ach, zlato.
Já zase budu bydlet ve vaně.
Vždycky jsem říkala, že máš velký byt.
Ach jo, Myško. Co si jenom počneme?
Nemám tušení.
Pojď dál.
Ahoj! Zlatíčko! Tak ráda tě vidím!
Jasně, že se s váma rozloučím. Takže definitiva, jo?
- Jsem na ni tak pyšný. - To bys měl.
- Dveře v New Yorku máš otevřené. Stav se. - Stavím.
- Omluvíte mě na chvilku? - Ale ne, že nám utečeš, Hawkinsová.
- Čus. - Čus.
Proč se pořád schováváš?
To dokumentuješ i konec seriózních akademických prostor?
Dvojčata mi slíbila, že tohle bude pro mě.
Je to perzistentní. Vezmi si jmenný rod. Francouzi, Španělé, Rusové?
Když jsem teď tady, docela mě tím urazila.
- Takový večer, jo? - Jo.
Dnes jsem mluvila s mámou. Byla to narcistická noční můra. Jako obvykle.
Nechápu, že čekám, že se změní.
Navíc došly kelímky.
Co ty?
Pořád to stejný.
...populární, ale musí se to určit. Přidej infix feminina k maskulinnímu substantivu.
Elegantní řešení.
- Nechceš vypadnout? - Jo.
Bože můj, jsem mrtvá.
Ten pojišťovák, co jsem ti o něm říkala, mě už štve. Dáš si ledový čaj?
Chtěl, abych mu ošetřila hemeroidy. Povídám mu:
„Co přesně myslíte, že chiropraktik dělá, příteli?“ Krucinál.
Blázna prostě nenapravíš. Díváme se na dnešní zápas?
Včera jsem viděla zápas Pirátů, byli fakt dobrý. Jsem nervózní.
- Jak to zvládnou? - Hej.
Promiň mi to předtím.
To neřeš.
- Začali jsme špatně. - Ne, vážně, neřeš to.
- Co to s tebou je? - Se mnou?
- Jo. - Prosím?
Ráno jsi zdrhla, jako by tu hořelo a teď děláš, jako by se nic nestalo.
Pro to mám vážně snadný vysvětlení.
Co se mě týče, nic se nestalo. Nechtěla jsem, abys to hráškový mlíko koupil.
- Většina žen by se po tomhle utloukla. - Prosím? A po čem jako?
Po týpkovi, co se urazí, když si z něj ženská nesedne na prdel?
- Ne. - No tak.
- Ne. - Určitě?
Po někom, kdo je ocení. Kdo se zajímá o jejich den a jejich pocity.
- Dobře. - Kdo je spolehlivý.
- Už to chápu. - A co?
Nemluvíš se mnou, ale s ní. Ty kraviny s Mary Ann tě zničily.
- Ne, jsem v pohodě. - Přepočítala jsem se.
- Přepočítala? - Zlato, musíš se s tím vypořádat.
Mám tě moc ráda na to, abych v téhle tragédii pokračovala.
Ahoj, brouku.
To vážně... nemluvíš s mámou?
Ne. Rok jsem s ní nemluvila. Až do dneška.
- A už s ní zase nemluvím. - To zní docela hezky.
Jsou to kapitalističtí dementi z Marin County. Považujou mě za naprostou nulu.
To vystihuje každý rozhovor, který jsem s ní od svých 15 měla.
Někdy se podívám na svou mámu a...
nedokážu uvěřit, že mě porodila, když má tak scvrklou píču.
Mám to stejný.
Když jsem dneska byla s... Mary Ann, říkala jsem si...
Ty vole.
Chybělas mi, než jsem tě poznala, a teď, když tě znám, tak mě jen zklamáváš.
Každopádně...
Když mi bylo šest, máma mě vzala do strašně...
nechutnýho nákupního centra v El Cerrito.
Řekla mi, že jestli nezměním svůj přístup,
vezme mě dovnitř a nechá mě v jednom speciálním obchodě,
kde si můžeš vyměnit svoje rozbitý dítě za nový.
Strašně dlouho jsem si myslela, že ten obchod fakt existuje.
- Ježíš. - Jo, bylo to od ní mega přestřelený...
když to teď říkám nahlas.
Předpokládala jsem... že jakmile poznám svou mámu, veškerá ta prázdnota zmizí.
Ale když se na ni podívám...
vidím jen to...
že tu kvůli mně nezůstala.
Nestála jsem za to.
Nehledě na to, jak stará budu, vždycky budu to dítě, který opustila máma.
- Nejspíš hloupý, co? - Ne. Chápu to.
Vážně kurva smutný.
Přála bych si, abych měla Michaela... a Annu...
a všechny děti z Barbary Lane.
Tátu, který by mnou byl posedlý, a... celý sousedství, co by mě hlídalo.
Nikdy mi nepřišlo, že někam patřím.
Kamarády si dělám těžko. Nikomu nezáleží na tom, kde jsem, nebo jestli přijdu domů.
Jsem vždycky outsider a tak... vidím všechno.
Je očividný, že jsi centrem tohohle malýho univerza.
- Hej, nejsi... - Ticho.
Hej. Hej. Podívej se na mě.
Zpomal.
Brouku, je tu překvapivé množství skříní a poliček.
- Mohl bych si tu nechat nějaká trička. - Ta lednička je obří.
- Je to tu fajn, ne? - To vážně je.
- Pojďte na palubu. - Dobře.
Použila jsem svoje jednodenní pravidlo. Touhle věcí se Samem si nejsem jistá.
Takže Sam chce Annu jen přestěhovat do domova důchodců?
Ne, ne, ne. Evidentně ji izoluje. Klasický chování podvodníka.
Odřízni svůj cíl od rodiny a přátel a máš nad ním plnou kontrolu.
Chce ji přestěhovat do domova důchodců a přimět ji, ať na něj přepíše Barbary Lane.
- Tomu říkám krásný výhled, Myško! - Pravdu díš.
Páni. Páni.
Takže moje otázka zní, mám si o tom promluvit se Shawnou?
- Ne! - Ne!
Fajn. Víte co, já si ho vygůgluju.
Uvidím, co najdu.
- Tohle je tak hodinu od tvého domu? - Tak nějak.
Tohle místo je pro tebe fakt perfektní. Prostě... Je to taková malá komunita.
- Je to jako malý rekreační dům. - Přesně tak.
Samozřejmě bych si nestěžoval, kdybys chtěl zůstat v San Franciscu.
- Jo. Popřemýšlím o tom. - Oukej.
Tak prostě zavolám do toho dobrovolnického centra, kde Sam údajně pracuje.
Dobrý den, tady Duhoví čtenáři. Poslouchejte pozorně, protože naše...
- Operátora. - Můžu začít poslouchat podcasty.
- Vždycky jsem je chtěl poslouchat. - Nedělej to.
Běloši začnou poslouchat podcast Vrazi
a hned začnou psát teorie o skutečném zločinu a považujou se za Iru Glasse.
- Znovu, prosím. - Šikmá plocha.
- Pokud chcete dělat dobrovolníka... - Operátora.
Vyberte si prosím z nabídky. Pokud víte, komu voláte, pak...
Šílená zácpa.
- Sháníte... - Liz Tulaneovou.
Ne! Ne. Sklapněte!
- Co se stane, když ji zabiju? - Pvní sezóna mýho zabijáckýho podcastu.
Chci mluvit se skutečnou osobou.
- Sháníte... - Billa Turpina.
- Ne! Ne! - Haló?
Haló! Dobrý den.
- Zařadím vás do pořadí. Děkuji. - Co? Ne, počkejte...
Dobrý den, tady Duhoví čtenáři. Poslouchejte...
Zajdu tam osobně.
- Sausalito je moc daleko, co? - Až moc daleko.
Dle mého bychom měli přijmout vše, co nám osud připravil,
pokud tedy osud nezabloudil a nepřipravil to někomu jinému.
VÍM, ŽE JSI PODVODNICE
To jsem já.
Omlouvám se, jestli vás obtěžuji... Nevěděla jsem, komu jinému zavolat.
Potřebuji ještě jednu laskavost.
Musím s někým mluvit. Soukromě.
- Čeho se to týká? - To bych raději neříkala.
- Posaďte se, prosím. Jméno? - Anna... Madrigalová.
Za chvíli vás zavoláme, madam. Sedněte si.
- Děkuji. - Pojďme tamhle.
A je to.
- Myslím, že... tohle byla chyba. - Proč? Jak to myslíte?
- Už jsem tu kdysi byla. - Počkejte tu. Přinesu vám vodu.
Je vám něco?
Něco... se se mnou... děje.
- Anno? - Musíme odejít.
- Hned teď. - Dobrá.
Tak pojďme.
Nikomu se o tom nesmíte zmínit, prosím.
Samozřejmě. Samozřejmě.
Dneska jsem si to spočítal. Žiju v tomhle blázinci dýl než kdekoli jinde.
Nechci žít nikde jinde, ani přes most.
Já vím. Chtěl jsem si s tebou o něčem promluvit.
Chci, abys věděl, že jsem hodně přemýšlel nad společným bydlením u mě
- a že miluju tvou společnost. - Ne, když nechám ponožky na podlaze.
A postel ustelu až po snídani a myčku nezapínám tak, jak...
Zbožňuju tvoje divný, špatně spárovaný vlněný ponožky.
A jak víš, moje skříň je v dezolátním stavu. Ale chci mít čistý dřez.
- Jsem naprosto nevyrovnaný. - Každý máme něco.
Přesně tak.
A proto nebude nic bránit tomu, abychom spolu bydleli.
Jednou.
Poslyš...
jsme spolu šest měsíců.
Chci s tebou být ještě o moc dýl.
Pamatuješ, co jsi mi řekl, když jsem pořád vraždil svoje sukulenty?
Aby organismy prosperovaly, potřebují ideální podmínky.
Chci, abychom do toho šli úmyslně.
Je to důležité. Nechci, abychom udělali takhle velké rozhodnutí,
- protože tvoje domácí prodává svůj dům. - Jasnačka.
Máš pravdu.
- V pohodě? - Jasně.
Bezva.
Jistě, že znám Sama. Je báječný, viďte?
Velmi se sblížil s Annou. S mou kamarádkou Annou.
- Jsem ráda, že Anně pomáhá. - Uvažovali jste o průkazkách?
Báječný návrh. Určitě si ho poznamenám. Jsem jen ráda, že je opět ve formě.
Ten chudáček. Myslela jsem, že po smrti Margaret už skončí.
- To byla jeho žena? - Samova? Ale kdeže!
Margaret byla poslední paní, které předčítal. Velmi ho to zasáhlo.
Obzvlášť, kdy jsme krátce předtím přišli o Rose a Adu.
Tři klientky za tři měsíce s tím stejným čtenářem. Všechny nás to šokovalo.
Ale všechny ho zbožňovaly, což pro něj bylo určitě chabou útěchou.
Dokonce ho daly i do vůle. To jsem nikdy předtím nezažila.
- Počkat, odkázaly mu peníze? - Je to velmi neobvyklé.
Smůla se nás takhle dlouho nikdy nedržela.
- Dostal jsem od mámy smsku, jsi... - Najdi ten zasranej playlist!
Mám ho, mám ho.
Stop, je alergická na levanduli.
- Nevím, kde najdu... Nemůžu najít... - Vidím ho. Chceš ten „Rodím, kurva,“ co?
- Zajímavý. - Polib mi!
- Prý jste zdravotní bratr. - Téměř.
Díky Bohu. Na tohle není emocionálně připravená.
Bez krize bych převoz do nemocnice nedoporučila, ale podle mě to nezvládne.
Nemocnici ještě ne.
Snažíte se pomoct, ale přiměju manžela...
Vím, že je to těžké. Celý život byla jako osina v zadku.
- Já to nezvládnu! - Ale zvládneš! To víš, že zvládneš.
- Jen se bojí. - Nezvládnu, nezvládnu!
- Už jsi tak blízko. Zvládneš to, mamko. - Každá kontrakce je objetí od dítěte.
- Nedokážu to! - Dokážeš! Dokážeš!
Pamatuješ na tu soutěž proti tomu podělanýmu startupu? Jak jste vyhráli?
Ne, nevyhráli jsme.
Rozdrtili jsme je.
Bestiální režim! Jsi kurva silná!
Jsem kurva silná!
- Jsi kurva silná! - Jsi kurva silná!
- Jsem kurva silná! - Jsi kurva silná!
- Pořád chceš proti bolesti meditovat? - Nechci, ty jeden hajzlíku!
Tak pojďme na to!
Shawno?
Shawno!
- Shawno! - Jsem tady dole.
- Tři ženy? - Za tři měsíce.
- Víš, kde je? - Ne, už tu čekám několik hodin.
Krucinál, co budeme dělat?
- Panebože! - A sakra!
- Je v nemocnici. - Je v nemocnici. Musíme jet.
Překlad titulků: Jakub Doležal