NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Lukuvuoden alussa piispa lahjoitti tämän kauniin uskonnollisen taidekappaleen -
Viattomien naisten kouluumme.
Kiehtova "Prahan Jeesus-lapsi".
Siinä se on. Suorastaan mahtava tyyppi.
-En vieläkään tajua, mikä se on. -Se on Jeesus.
-Miksi sillä on punainen lakki? -Kukaan ei tiedä.
Piispa halusi patsaan kiertävän Derryn hiippakunnan kouluissa.
Luovutamme patsaan nyt rehtori Malonelle Pyhän Benedictuksen koulusta.
Tervetuloa hra Malone.
Pelkään pahoin, että tulit turhaan.
Mietittyäni tovin, haluaisin pitää patsaan itselläni.
Se piristää toimistoani.
Se ei vänkää vastaan.
Mukava heppu.
Jos piispa ei hyväksy sitä, hän voi kiistellä siitä kanssani.
Mitä muuta vielä?
Aivan.
Valitettavasti sisar Patrick on palannut lähettilään työhönsä -
valistamaan alkukantaisen alueen pakanallisia ja villejä asukkaita.
-Hän sai opettajan työn Belfastista. -Juuri niin.
Opetushallitus lupasi sijaisen tälle päivälle,
mutta kuten yleensä, he puhuivat pelkkää...
Taidatte odottaa minua.
Taas sitä mennään.
Mitä meidän pitäisi tehdä?
Mitä teidän pitäisi tehdä?
Siinäpä vasta kysymys.
Minulla on parempi kysymys.
-Mitä haluaisitte tehdä? -Vetää kännit.
-Haluaisin palautetta runoläksystä. -Mielistelijä.
Se on osa arvosanaamme.
-Tämähän on luokka 12A? -Aivan oikein.
-Ja sinä olet? -Jenny Joyce.
Tässä on Jennyn "Lentäjä".
-Et kai lue sitä ääneen? -Totta kai.
Runot kuuluu lukea ääneen.
"Kukkia on pitkiä, kukkia on pätkiä.
Myös kukkia, jotka eivät kasva äkkiä."
-Se ei vielä loppunut. -Valitettavasti. Tässä runo koirasta.
Toinen runo koirasta. Tässä ei ole nimeä.
"Hento ruusu piikkien keskellä."
Ymmärrän, miksi haluat pysyä nimettömänä.
Koiraruno. Runo puusta.
Tämän nimi on "Pojat".
"Pojat ovat hienoja heppuja, etenkin ne joil' on hyviä peppuja."
-Se on haiku. -En kutsuisi sitä siksi.
Koiraruno, ja toinen.
Tässä on pelkkä koirapiirros.
-Se on itse asiassa hieno. -Kiitos.
Tämä runo kertoo jonkun rakkaudesta äidinkielentunteihin.
Nolo yritys miellyttää opettajaa.
Koiraruno, ja taas. Kissaruno.
Niin?
Muita ei varmasti haittaa, jos sanon tämän,
mutta monelle täällä luova prosessi on uusi käsite.
Minulla taas on vuosien kokemus, enkä pelkää huomiota -
-tai ottaa riskejä. -Ja sinä olet?
-Hän on serkkuni. -Erin Quinn.
Erin Quinn.
Luetaan.
"Laukauksia kadulla, makaan sänkyni päällä.
Ne eivät vedä vertoja laukauksiin -
pääni sisällä."
Se kuvaa vaikeuksia sekä poliittisesta että henkilökohtaisesta näkökulmasta.
Ymmärrän heikon analogiasi.
Tämä ei ole rohkeaa, vaan heikko yritys.
Sääli, ettet ymmärtänyt runoni vivahteita.
Runous on totuutta. Hyvä runo on karkea, aito ja sotkuinen.
Se on mahtava ja ruma.
Se tulee syvältä sielusta ja auttaa meitä ymmärtämään toisiamme sekä itseämme.
Ymmärrättekö?
Kyllä. Taidan ymmärtää.
En tajua.
Elämässä saa harvoin mahdollisuuden repiä sivun ja aloittaa uudelleen.
Annan teille siihen mahdollisuuden.
Tehkää minuun vaikutus.
-Tämä on ihanaa. -Halusin tehdä jotain kahden kesken.
Mary ja Gerry.
Täällä ei saa tupakoida. Eikö olekin hävytöntä?
Mitä teet täällä, Sarah?
Mary kertoi, että vietätte iltaa kaksin. Päättelin, että kaipaatte seuraa.
Miksi niin päättelit?
Hänkin päätti tulla? Kiva.
-Herran tähden. -Miten menee?
Täällä ei saa polttaa, Kieran. Voitko uskoa?
Tämäpä on hauska yllätys.
Kun Sarah pyysi leffaan, luulin, että olisimme kaksin.
Ei, koska sehän olisi normaalia.
-Tuplatreffit siis. -Mikäköhän isällä kestää?
Että mitä?
-Minulla on liput. -Emme päättäneet vielä elokuvaa.
Valitsin sen, jossa on miehiä rivissä. Siinä on se maanviljelijä Glenroesta.
Ai, Gabriel Byrne?
-Hän on tehnyt paljon Glenroen jälkeen. -Oletko hänen agenttinsa?
Isä, sinähän inhoat elokuvateattereita.
Tajusin, että tämä on ainut paikka, jossa Colm pitää suunsa kiinni.
Mutta Colm ei ole täällä.
Isä?
Se ei suinkaan tarkoita, ettenkö nauttinut karamelleista nuorena,
mutta sitten kuulin tarinan Ballynahinchin pojasta.
Mikä hänen nimensä olikaan? Muistin sen vielä hetki sitten.
Muistan kohta. Joka tapauksessa se poika, jonka nimen nyt unohdin,
ei voinut vastustaa karamelleja.
Mutta lopulta hän tukehtui kuoliaaksi.
Se taisi olla päärynäkarkki tai neilikkapastilli. Mutta kuitenkin,
-en halua lähteä sillä tavalla. -Ymmärrän.
OHJELMISTOSSA TÄNÄÄN EPÄILLYT
Onpa romanttista.
Tuo äijä on pelkkä äpärä. Älä luota häneen.
Luuleeko hän oikeasti, että he kuulevat?
Suokaa anteeksi. Hälyttimet laukesivat.
Joudumme evakuoimaan salin. Seuratkaa minua.
Hienoa. Hyvä homma.
Tämä oli viimeinen kerta, kun keksit tekemistä.
-Entä se kavala Keyser Söze? -Kuka hän on?
Sitä minäkin.
Tämä runotehtävä on pelkkä painajainen.
-Mikä rimmaa sanan "kiitää" kanssa? -Sietää?
Mitä hittoa se tarkoittaa? Ei se ole sana.
Onpas.
-Sietää? Keksit sen äsken. -Voitteko olla hiljaa?
Mitä pidät? Sait punaiset silmät, koska ruskea loppui.
-Minulla on vihreät silmät. -Niinpä tietysti.
Yritän olla ajattelematta. Annan sanojen vain tulla.
Tuo on yököttävää.
Tässä on runoni.
"Olemme iäksi yhteen kuuluvat, kuin taivaalla tähdet tuikkivat."
-Tuohan on Home and Awayn tunnusmusiikki. -On vai?
Hitto soikoon!
Veikkaan Alec Baldwinin veljeä.
-Se oli Gabriel Byrne, usko pois. -Se ontuva mies oli eri mieltä.
Koska suojelee häntä, isä.
Herran tähden.
-Voimme selittää. -Söitte joulukaapista.
He söivät suukotkin.
-Senkin elukat. -Tarvitsimme energiaa runoläksyyn.
Minulta sitä saattekin.
Otimme ensin kourallisen suklaakolikoita, mutta himo vain kasvoi.
Minun pitää aloittaa nyt alusta.
-Joulu on pian. -Kahdeksan kuukauden päästä.
Tämäpä on sinulle oivallinen tilanne. Näin, kun vilkuilit kaapille.
Ehdit sinne paljon ennen muksuja. Voin vannoa.
Tuo ei todellakaan ole totta.
-Pelastetaan loput. -Enää on jäljellä vain lumipalloja.
-He ovat ahmineet kaksin käsin. -Äitinne saavat kuulla tästä.
-Hitto. -Samat sanat, tytöt.
-Tiedätte, ettei joulukaappiin mennä. -Olemme stressaantuneita.
Opettajamme laittoi repimään runomme ja tekemään uudet yhdessä yössä.
-Kuka hän on? -Neiti De Brún.
-Koppava ämmä, upeat rajaukset. -Kissamaiset vai häivytetyt?
-Sekä että. -Mielenkiintoista.
-Hän repi runonne? -Emme kirjoittaneet sielustamme.
Miksi ihmeessä ette?
Oletko tosissasi?
Läksy oli vaikea, joten luovutitte.
-Miksi edes yrittää, kun voi epäonnistua. -Aivan.
Sanoin, että hän ymmärtäisi.
Oletteko koskaan pysähtyneet katselemaan näitä kasvoja menneisyydestä?
He eivät eronneet teistä. Heilläkin oli unelmia.
Heillä oli tavoitteita, mutta nyt he ovat menneisyyttä.
Kuolleita.
Pölyä.
Tuo on tätini. Ei hän ole kuollut.
Hän on vasta 54 ja työskentelee Ballymagorryn kirjastossa.
Hiljaa.
Saavuttivatko he tavoitteensa?
Jonain päivänä tekin olette vain vanha valokuva käytävässä.
Teillä on vain yksi elämä.
Uskaltakaa elää.
Löytäkää äänenne.
Jättäkää merkkinne.
Miettikää tarkkaan jotain, mitä vihaatte ja halveksutte.
Nyt ei pidätellä. Päästäkää viha ulos!
-Vääryys! -Kyllä!
-Ennakkoluulot! -Hyvä!
-Matikka! -No niin!
-Omat sukkani! -Selvä.
-Myöhästyminen. -Pianotunnit.
Se, että sanaa "pikkuruinen" käytetään jopa asioista, jotka eivät ole pieniä.
Typerää, mutta rakastan aksenttiasi!
-Opettaja on mahtava. -En ole ikinä tavannut hänen kaltaistaan.
-Hän on inspiroiva. -Todellakin.
Hän osaa ottaa härkää niskasta kiinni.
-Hän on muuttanut elämäni. -Hän pitää aksentistani.
-Kuolisin hänen vuokseen. -Niin minäkin itse asiassa.
Hitot! Miksi ei?
Olen samaa mieltä, vaikka olemmekin tunteneet vasta kaksi päivää.
-Entä sitten? -On outoa kutsua meidät luokseen illalla.
-Miten niin? -Hän on opettaja.
-Hän on muutakin. -Hän on mahtava,
mutta yleensä tämä ei ole hyväksyttävää.
-Olet varsinainen tiukkapipo. -Miten niin?
-Relaa vähän. -Olen jo rento, kiitos vain.
-Hyväksy jo, että olet ilonpilaaja. -Enkä ole.
En minä ole ilonpilaaja!
-Viiniä? -En oikeastaan...
Kippis.
-Kaada toinen. -Selvä.
-Sinulla ei ole paljon tavaraa. -Omaisuuteni mahtuu matkalaukkuun.
En ymmärrä, miksi ihmiset kahmivat turhaa rojua painolastiksi.
Inhoan omaisuutta.
-Saanko sitten eläinnukkesi? -Turpa kiinni.
En halua tavaroiden kahlitsevan minua. Elämän tulisi olla spontaania.
Vapaata.
-Aivan. -Terveydelle.
-Tämä on kivaa. -Maistuu vähän verelle.
Minulle elämä ei ole vain pieni kynttilä,
vaan suuri soihtu, jota saan kantaa pienen hetken.
Haluan sen palavan mahdollisimman kirkkaasti.
-Tuo oli kaunista. -Miten vain.
-Lempisitaattini. -Iisisti, Oliver Reed.
-Mikä on lempilauseesi? -"Laps', varo lasinukkea.
Särkyä se voi, jos tartut liian lujaa, ja alat vuotaa."
En olekaan kuullut tuota. Kuka sen sanoi?
Minä.
-Tuntuu kuin leijuisin. -Hän on päissään.
No jopas.
-Mitä te teette? -Ei mitään ihmeellistä.
-Kävimme neiti De Brúnin luona. -Menitte hänen kotiinsa illalla?
-Se on epäsoveliasta. -Äitisi on epäsovelias.
-Järjetön heitto. -Kuten äitisikin.
-Onko hän päissään? -Äitisi on.
No niin.
-Eiköhän se jo riitä. Oli kiva nähdä. -Moikka.
-En nukkunut ollenkaan viime yönä. -En minäkään.
-Keyser Sözen takia? -Ei. Menin nukkumaan rullat päässä.
-Miksi teet niin? -Jotta saisin hiustyveen lisää tuuheutta.
-Minä veikkaan Pete Postlethwaitea. -Eikä. Se ei ikinä ole hän.
Tulen hulluksi. Palataan sinne illalla.
-Se ei pyöri teatterissa enää. -Mitä?
-Hienoa. -Ei vika ole minun.
-Eihän mikään ikinä. -Mitä nyt teemme?
-Odotamme videokasettia. -En voi jatkaa näin. Haluan tietää.
-Lähdemme nyt. -Missä sukkasi ovat?
Ne eivät ole minun juttuni. Anteeksi.
-Kuulet siitä koulussa. -Tiedän, mitä teen.
-Mukavaa päivää. -Mikä sinut noin iloiseksi sai?
-Tiedäthän, elämä. -Juonit jotain. Aion selvittää sen.
Pääni on aivan sekaisin Keyser Sözen ja sinun takiasi.
-Kuka on Keyser Söze? -Herran tähden.
Istukaa alas, tytöt.
-Missä neiti De Brún on? -Poissa, eikä enää palaa.
Mitä?
Tunsin aamulla, että jotain pahaa tapahtuisi tänään -
ja että olen pohjimmiltani ilkeä ihminen.
Sinulla on krapula. Rauhoitu.
Olen sijaisenne jakson loppuun asti, vaikka se saa minut repimään pääni irti.
-Minkäs teet. -Sinä teit tämän.
Mitä menit sanomaan?
-En tiedä, mistä puhut. -Niin varmaan, vasikka.
-Nyt riittää. -Et taida ymmärtää.
De Brún kosketti meitä.
-Mitä? -Hän sai meidät ajattelemaan -
-ja tuntemaan. -Luojan kiitos. Muuta en tarvitsekaan.
-Et voi erottaa häntä! -Neiti Quinn.
Luuletko, että voit puhua minulle kuin olisimme tasavertaisia?
Hillitse sanojasi ja istu alas.
VIATTOMIEN NAISTEN KOULU
REHTORI
-Entä jos hän on siellä? -Relaa. Hän on judossa perjantaisin.
Karmiva tyyppi, eikö?
Haluaisin taas muistuttaa, että tämä on yksi huonoimmista ideoista ikinä.
Etkö halua auttaa neiti De Brúnia?
Emmekö voi auttaa varastamatta pyhää patsasta?
-Emme varasta, vaan kaappaamme sen. -Onko niillä eroa? Ei taida olla.
Annamme sen takaisin, kun De Brún jatkaa opettamista.
-Sisar Michael varmasti suostuu. -Niinpä.
-Otetaan kuva. -Kirjoitan kiristysviestin.
-Tarvitsemme päivän lehden. -Miksi?
-Se on yksi typerä kaappausjuttu. -Tässä on kirkon lehti viime viikolta.
-Se kelpaa. -Kirjoitan vasurilla,
ettei käsialaani tunnista.
Jopas on idioottivarmaa.
Kirjoitanko "hyvä sisar Michael" vai "vastaanottajalle"?
Tämä kuva jotenkin lihottaa.
Se ei ole imarteleva.
-Entä jos käännän sitä? -Tuo sitä eteenpäin.
-Se oli hyvä siinä. -Minä sen kuvan otan.
-Häivy! -Anna sen olla.
Herranen aika!
Homma lähti käsistä.
-Liimataan se. -Loistava idea.
Liimataan pää takaisin.
Jessus! Mitä te täällä vielä teette? Luulin, että joku murtautui kouluumme.
Hän olisi katunut sitä. Opin juuri uusia liikkeitä.
Teimme vain äidinkielen projektia.
Siirtykää.
Jumalan tähden, mitä olette tehneet?
Miten voit liimata pään väärin päin? Sillä on jopa hattu.
Hiljaa!
Hei Mary, Sarah ja Deirdre.
Olivatko tyttönnekin mukana mestauksessa?
-En se minä ollut, äiti. -Ei sanaakaan! Älä edes hengitä.
Istu alas, rouva Devlin.
Patsas varastettiin tästä huoneesta.
Pyysin neiti Mooneya kuvaamaan rikospaikan.
Te joko korvaatte patsaan tai koulumme haastaa teidät oikeuteen.
Jos ollaan rehellisiä, mielestäni patsas näyttää nyt paremmalta.
Patsaan pää on väärin päin.
-Tytöt erotetaan viikoksi. -Ei!
Jumitammeko lasten kanssa viikon?
Ihan totta, emmehän me ole syypäitä.
-Saat satikutia, Erin. -Se oli vahinko.
-Oliko kiristysviestikin vahinko? -Ei.
Meitä harmitti De Brúnin lähtö.
-Oli väärin erottaa hänet. -Ei häntä erotettu.
Mitä?
Anteeksi keskeytys. Tulin hakemaan irtisanomispaperit.
-Anteeksi mitä? -Neiti De Brún on päättänyt lähteä.
Sain työn Pyhän Dominicuksen tyttökoulusta.
Parempi palkka, lomat ja eläke. En voinut kieltäytyä.
Entä hetkessä eläminen? Elämän piti olla spontaania.
Tiedän, mutta ostan talon ja asuntolainat ovat lamauttavia.
-Sanos muuta. -Osasyy siihen, miksi halusin nunnaksi.
Ilmainen asuminen.
Sait minut kirjoittamaan parhaimman teokseni.
Aivan. Joka oli?
Lasinukkerunoni nukesta, joka on lasia.
-Luin sen eilen. -En oikeastaan kuunnellut.
Kiitti.
Carpe diem.
Carpe kusipää.
Emme tainneet koskaan tuntea oikeaa neiti De Brúnia.
-Kuten Keyser Söze. -Se rampa?
-Mitä? -Keyser Söze.
Hän oli se rampa mies. Puhui pelkkää potaskaa.
Miksi heitä kutsutaankaan?
Epäluotettava kertoja.
-Fiksua. -Niin minustakin.
Katsokaa tänne, tytöt.
Tekstitys: Oona Tukia