Ljeto 1975.
Sommerdale, Maine
Izvinite, nisam vas primijetila! -Ne, ne, ne, ne izvinjavaj se!
Ne izvinjavaj se! Nastavi plesati!
Mora da izgledam luda. -Sjajno je vidjeti nekog ko toliko voli kišu.
Zar je vi ne volite? -Ne. -Molim? -Ne.
Mrzite kišu? -Da!
Kako bilo ko može mrziti kišu? -Plašim se da se ne smanjim.
Ne, morate postati jedno s njom. Stopiti se.
Ne odupirite se!
Hladna je!
Mogu li i ja dobiti jednu? -Da.
Imate li i upaljač? -Da, imam.
Pazi da se ne opečeš.
Jesi li upalila?
Vi ste onaj pisac, zar ne? -Da.
Iz New York, zar ne? -Da. -Mogu li vam postaviti pitanje? -Da.
Zašto ste napustili New York da dođete u ovu rupu?
Trebala mi je promjena okoline. -Ali New York...
Uradila bih sve da posjetim New York.
Da se mogu diviti arhitekturi, ljudima...
vidjeti predstavu na Broadwayu. -Da li...
Da li se poznajemo? -Ne.
Ne, ali svi znaju ko ste. Vi...
ste slavni autor koji živi u Goose Coveu. -Da.
Moram ići. Nemojte nikom reći da sam pušila, u redu?
U redu.
Doviđenja, g. autore. Nadam se da ću vas opet vidjeti. -Ja takođe.
Kako se zoveš? -Nola.
Policija Sommerdalea, kako vam mogu pomoći?
Ja sam Deborah Cooper iz Side Creek Lanea.
Dođite brzo! Odmah!
Opet ste čuli skitnice, gospođo Cooper?
Ne, ne, u pitanju je djevojka. Muškarac je progoni kroz šumu.
Pravila sam pitu od jabuka,
čula vrisak i pogledala kroz staklena vrata...
Nosila je crvenu haljinu. Ona... bježi kroz šumu,
a on je progoni. -Odmah šaljem patrolna kola, gđo Cooper.
Ostanite gdje ste.
Požurite!
Obrada by: www.exyusubs.com
NESTALA
NOLA KELLERGAN ZADNJI PUT VIĐENA 30. AUGUSTA 1975.
Jesen, 2006. Manhattan, New York
Svi koji kažu da je uspjeh precijenjen,
ne radi kako treba. Ovo sam ja. Marcus Goldman.
S 26 godina napisao sam svoj prvi roman
koji je prodan u preko milion primjeraka
i doveo me na listu knjiga "koje obavezno treba pročitati".
Odjednom sam postao poznata ličnost. Moja knjiga
"G je za Goldstein" označena je
kao djelo originalnog i rijetkog talenta,
čak i od strane najstrožijih kritičara u New Yorku.
Odjednom je sve što bih rekao bilo interesantno.
Urnebesno. Nije bilo više ramena za večeru.
Sad sam jeo pekinšku patku
kod "Gospodina Chao", koju je spremao glavni kuhar.
Nisam više škiljio gledajući velike utakmice
već sam u njima uživao na plazmi od 110 inča
s Douglasom Clarenom, mojim agentom. Čak sam zaposlio sekretaricu
po imenu Denise... za koju mislim da je bila zaljubljena u mene.
Prvih 6 mjeseci nakon objavljivanja moje knjige,
život je bio poput erotskog sna svakog pisca.
Potpisivanje knjiga
i ugovor za moja sljedeća dva romana...
s malim avansom zbog sigurnosti. -Hvala vam.
Uspjeh ima svojih negativnih strana, kao na primjer...
šta reći kad te neko pita...
O čemu se radi u tvom sljedećem romanu?
Prošlo je više od godine od objavljivanja moje prve knjige
a ja još nisam napisao nijednu riječ od druge.
Nije da nisam pokušao, ali inspiracija me napustila
i nasmrt me uplašila
jer tamo odakle sam, neuspjeh nije opcija.
Čak i u srednjoj školi,
Marcus Goldman je nalazio način da izađe kao pobjednik.
Prilično rano sam shvatio da je najbolji način da se istakneš u gomili
bilo izabrati pravu gomilu u kojoj ćeš se isticati.
Moja strategija bila je toliko uspješna da sam uskoro postao poznat kao
Marcus "Veličanstveni". Problem je, što više pobjeđujete,
MARCUS VELIČANSTVENI ...to je strašnije izgubiti.
A ja sam bio na ivici da izgubim... sve.
Pokušao sam sve da se riješim blokade. Pobjegao sam u pustinju
zbog samoće da se opet povežem s unutrašnjim glasom.
Čak sam se vratio u svoju staru sobu u New Jerseyu
nadajući se inspiraciji. -Piše.
Problem kad te smatraju genijem je što se sad
očekuje da sve što napišeš bude književni dragulj.
Neki unutrašnji uvid u ljudsku prirodu.
Stres da ostanem na visini me zaledio.
Samo jedna osoba mogla mi je pomoći da prevaziđem ovo sranje
i vratiti me u stvarnost.
Harry Quebert.
Najprodavaniji pisac, moj bivši profesor na koledžu
i jedan od najvećih pisaca 20. stoljeća.
Marcuse. Jesi li to zaista ti? -Da, da.
Jesi? -Da. -Nevjerovatno. -Da.
Znam.
Izvini, Harry. Znam da sam potpuno nestao.
Nisam te čuo otkako si postao zvijezda.
Zvao sam prije mjesec, ali sekretarica mi je rekla da se nikom ne javljaš.
Ja sam...
u totalnoj blokadi, Harry. Prošlo je više od godine, a ja nemam ništa.
Osim roka koji neću moći ispoštovati.
Da, druga je uvijek najteža. -Da.
Puno je očekivanja.
A kreativnost se ne povećava kad postoji rok.
To je poput seksa, ali nema male plave pilule za pisca.
Zašto ne dođeš kod mene? Izađi iz New York, promijeni ambijent.
Znaš? -Zaista?
Trči po plaži, pokreni kreativnost. Znaš...
neka inspiracija dođe do tebe. -U redu. -Da.
Dogovoreno. Ja...
vidimo se ovog vikenda. -U redu.
DOBRODOŠLI U MAINE ŽIVOT KAKAV BI TREBAO BITI
Svidjelo mi se voziti u Maine.
Dobro sam poznavao Sommerdale,
jer sam kao student nekoliko puta posjetio Harryja.
Volio sam ovaj mali grad koji je vrijeme zaboravilo.
Njegove lijepe crkve. Miran komšiluk. Obojene drvene kuće.
Male tihe prodavnice...
i Clark, istorijski gradski restoran
gdje smo ja i Harry jeli i satima pričali o životu...
knjigama i o tome šta znači biti pisac.
Harry je živio nekoliko kilometara dalje,
izolovan u mirnoj divljini priobalne šume.
U predivnoj čvrstoj kući od jelovine
s pogledom na okean i trijemom
s kojeg se vidjela beskrajna plaža.
Marcus Veličanstveni. -Da, da. Baš.
Stigao si. -Kako si, čovječe? -Lijepo te je vidjeti. -I tebe.
Dobrodošao nazad.
Lijepo te je vidjeti, čovječe. Ovo je novo?
Ovo je novo, dobro je. -Obojio sam je.
Dobrodošao. Izvoli. -Hvala. Bože, lijepo se vratiti.
Prvo, nastavi biti strpljiv.
Što si strpljiviji, to je vjerovatnije da će te muza posjetiti.
Znaš mene, Harry.
Biti strpljiv nikad mi nije bila jača strana.
Posebno sad. -I prestani pokušavati napisati
najveći američki roman. To će te samo paralisati.
Ne možeš pisati iz straha.
Iz čega onda da pišem? Jer trenutno, strah je jedina stvar koju imam.
To i užas.
Moraš pisati ono što ti je važno.
Otjeraj iz glave sve glasove koji te osuđuju,
govore ti o čemu bi trebao ili ne bi trebao pisati.
Vjeruj svom instinktu, ideji koja te uzbuđuje.
Šta ako se predomislim na pola puta?
Uvijek se možeš predomisliti, ići u drugom smjeru.
Poenta je pisati, olovka na papiru.
Riječi su nematerijalne, radi se o ideji. -Pomaže li to?
Nije lako. -Prilično je jednostavno, da... -Ne pomaže.
Treba mu inspiracija. Šta mu možeš reći? -Pa,
pomaže sjediti na njegovom mjestu. Zbog sreće.
Hvala, Jenny. -Hvala, Jenny.
Da...
Za ovim stolom je Harry Quebert napisao remek djelo "Izvor zla".
U redu, ja idem. Zadnji čas mi je oko 17 h, pa...
popijmo koktel na trijemu u 18 h, važi?
Da. Slušaj, ako ne budem ovdje, more će me vjerovatno izbaciti za par dana.
Ne ide dobro? -Ne, ne. Šališ se? Ide izuzetno.
Da, potpuno je nepredvidljivo.
Ne mogu dočekati da saznam šta će se sljedeće desiti.
Nisi ništa napisao. -Ne. To nije potpuno tačno.
Poslao sam poruku Sophiji.
Pa, seksualnu poruku, to je vjerovatno primjeren termin.
To je zapravo nešto najbolje što sam napisao cijelu godinu.
U redu. -Samo mi kaži kako si to uradio, čovječe.
Sjedio si u restoranu dan za danom i napisao remek djelo za jedno ljeto?
U redu...
Piši o onom što te interesuje. Ili još bolje, nemoj uopšte pisati.
Živi. Ne čini...
od rada život.
Ili ćeš završiti poput mene.
6 sati, piće. -Da.
Onda, o čemu je sljedeće remek djelo Marcusa Goldmana?
Daj nam mali nagovještaj. -Proces pisanja je veoma osjetljiva stvar.
Poput nerođenog djeteta. Mora se inkubirati,
dok ne bude potpuno formirano, a onda, poput rođenja djeteta...
to je bolan proces koji se mora dovršiti... -Sereš.
Niko...
Kako je to kvragu uradio?
Ja i Nola na planini Adirondack August 1976.
Soba osam u osam. Onda odlazimo zauvijek. Volim te, N.
NESTALA 15-GODIŠNJAKINJA U SOMMERDALEU
Šta misliš da radiš kog vraga?
Samo...
Špijuniraš me, Marcuse? -Ne, ne, Harry. Samo sam...
Kopaš po mojim ličnim stvarima? -Žao mi je.
Žao mi je, nisam je trebao otvoriti.
Bila je neko koga sam nekad poznavao.
Komplikovano je.
Ovo mora ostati...
između nas.
Razumiješ li me? -Da.
Da, imaš moju riječ.
Javi se. -Da. Da, i ti.
Hvala još jednom, Harry.
New York 2 mjeseca kasnije
Slušaš li? -Onda, kako stvari izgledaju?
Imamo Joea Frymana, najboljeg parničara u gradu,
koji provjerava tvoj ugovor sa Schmidom i Hansonom.
I? -Totalno si sjeban. Ili ćeš dostaviti novi rukopis do roka
ili će ti oduzeti sve što imaš.
Šta ako prepišem sve roditeljima? Uključujući i stan.
Onda će krenuti na njih. Vjerovatno ih zatvoriti zbog dosluha.
Na koliko? -Molim? -Ništa, ništa, nema veze. Hej, slušaj...
Sranje. Imam drugi poziv. Nazovi me kad budeš imao dobre vijesti.
U redu. Halo?
Ona je...
Mrtva je.
Mrtva je, Marcuse. -Ko je mrtav?
Nola. Nola je mrtva.
Sve je to moja greška.
Šta sam uradio?
Šta sam uradio, zaboga miloga? -Harry? Harry?
O čemu pričaš? Ja ne... Ja...
Harry? Kvragu.
Ovdje Harry, ostavite poruku. -Sranje. U redu.
Moram se sabrati.
Hej, kako to misliš, sve je tvoja greška? Ja ne... -Hej, gledaš li ovo?
Doug? Doug! Izvini čovječe, mislio sam da si... -Uključi TV.
Koji kanal? -Koji hoćeš. -Sommerdale, Maine.
Autor Harry Quebert uhapšen je danas
nakon što je policija otkrila ljudske ostatke na njegovom imanju.
Do otkrića je došlo jutros kad su baštovani
koje je unajmio g. Quebert da zasade gredice hortenzija,
otkrili ostatke zakopane na manje od 30 m od njegove kuće.
Prema policiji, to bi moglo biti tijelo
petnaestogodišnje Nole Kellergan,
lokalne djevojke koja je nestala iz svoje kuće u augustu 1975.
Vidiš li to?
Dokazi pronađeni pored tijela čini se da upliću g. Queberta,
jednog od najpoštovanijih američkih pisaca
čija je knjiga, "Izvor zla" fascinirala milione,
u ubistvo mlade djevojke
kao i smrt Deborah Cooper,
svjedokinju koja je ubijena u svojoj kući na ivici šume.
Marcuse, jesi li dobro? -Ne, ne, ne. Ovo nije...
Ovo nema...
Zašto bi doveo nekog da kopa tamo gdje je navodno zakopao tijelo?
To nema smisla. Ovo je greška, čovječe.
Slušaj, u njegovom dvorištu zakopan je leš, kako god da gledaš na to.
Zdravo, mama. -Dušo,
kaži mi da nisi na putu da posjetiš onog groznog, užasnog čovjeka.
Ne, mama, nisam glup da se uplićem u sve to.
Uvijek sam imala čudan osjećaj u vezi s njim.
Da, ne bi trebala vjerovati svemu što čuješ na vijestima, u redu?
On je psihijatrijski slučaj.
Taj čovjek je životinja s problemom prekoračivanja granica.
On nije životinja, mama. On je moj prijatelj. -Koliko...
blizak prijatelj, zlato?
Slušaj, mama, moram ići. Nalazim se s nekim na kafi.
Djevojka?
Ili momak? -I ja tebe volim, mama. Ćao.
Ovdje smo u Goose Coveu, na kapiji kuće pisca Harryja Queberta,
gdje je slavni autor juče uhapšen. -Sranje.
Među novinarima se šire glasine...
Marcus Goldman! Jeste li ikad posumnjali da...
Roth, uđite! -Zašto ste u kući Harryja Queberta? -Hvala.
Nastavi voziti.
Nagazi! Kasniš! Rekao sam ti da dođeš prije pola sata.
Vrijeme je novac. -Kako je Harry? -Gospodine Goldman!
On želi da... Hajde, izađi odavde!
Želi da odeš kući... i koncentrišeš se na prokletu knjigu.
I da ti kažem da je nedužan. -U redu, kako stvari izgledaju za njega?
Ne dobro. Našli su rukopis "Izvora zla"...
zakopan s djevojkom...
To je suludo, čovječe! -A to se ne smije saznati ni pod kojim okolnostima.
Možete li ga izvući uz jamčevinu?
Jesi li lud? Pričamo o dvostrukom ubistvu. To je
25 do doživotne po žrtvi.
Gdje si odsjeo?
Harry je rekao da ako odbiješ da odeš, a predvidio je da hoćeš jer si...
"tvrdoglavi kurvin sin", možeš odsjesti ovdje.
Ali, kao što sam mu rekao, to je sad mjesto zločina.
Pogledaj, još ih je više! Sjajno, još šakala!
Sranje. Hajde!
Isuse, hajde, hajde. Znate da je ovo privatni posjed?
Privatni posjed, čujete li to? -Bez komentara.
Ostavite ga na miru! Ostavite ga na miru!
Lokalna policija zaista je zajebala jer nije zapečatila kuću
jer ako sad nađu bilo šta unutra
možemo tvrditi da je podmetnuto. -Znači, tehnički, mogu boraviti u kući?
Da. Hvala svima. Hvala. Odbijte.
Trebam te podsjetiti da hraniš galebove.
Gospodine Roth. -Leteći pacovi, ako mene pitaš.
Možemo li dobiti izjavu? -Dosta, ljudi. Idite kući.
Goldman!
Zvijezda padalica Marcus Goldman
Znam da smo svi veoma uzbuđeni
zbog onog što se trenutno dešava u Washingtonu.
U cijeloj istoriji Sjedinjenih Američkih Država
postoje dva razloga da se prekine predsjednički mandat.
Krivično djelo kao kod Richarda Nixona... i smrt.
Ali sada, treći možda bude dodan na listu.
Gospodin Clinton... oživio je propalu ekonomiju,
vješto vladao s republikanskom većinom u Senatu,
ubijedio Rabina i Arafata da se rukuju.
a sve po čemu će ga svi pamtiti... je afera Lewinsky.
Jer je Amerika, dame i gospodo, opsjednuta seksom
i moralnošću. Skandali prodaju.
Pretvaramo se da smo šokirani, ali volimo to!
Volimo kad neko bude uhvaćen dok radi nešto loše.
Zar ne? -Izvinite. Zašto...
zašto je 'pušenje' loše? Ja lično ga obožavam.
Zaista, je li tako? Hrabri mladiću, ustanite. Predstavite se.
U redu. Dobar dan.
Ja sam Marcus Goldman i ja sam uz predsjednika.
Osim toga, vjerujem u jednakost polova
pa mislim da je važno davati koliko i primati, želim da se zabilježi.
Vidite? Ovaj momak nikad više neće biti viđen na isti način.
Sad, svaki put kad ga pogledamo, vidjećemo
i misliti o njemu kao o "Gospodinu Pušenje".
Ili više voliš "Gospodin Felacio"? -To je malo prefinjenije.
O, hvala... -Hvala vama. -Bi li htio...
reći razredu... zašto si odlučio...
to izjaviti? -Zato što, profesore Quebert,
sad kad su svi obratili pažnju,
imam zadovoljstvo da vas informišem da sam napisao dobru kratku priču...
koja je objavljena u književnom časopisu koji je na prodaju za 5 $,
poslije časa.
Žao mi je, rasprodano. -Kako je prošlo? -Skoro je rasprodan.
Čestitam. -Hvala. Kao što kažu...
svaki publicitet je dobar publicitet, zar ne?
A deset cura mi je dalo svoj broj telefona. -Reklame se isplate.
Evo, ostavio sam posljednji primjerak za vas.
Jedva čekam da ga pročitam. -Hvala.
Zaista se nadam da će vam se dopasti moja kratka priča. Vi ste...
Da, vi ste razlog zašto sam ovdje, profesore.
Vi ste ono što se nadam da ću postati, gospodine. -U redu.
To je 5 $. -Molim? -Za časopis.
Gospodine Goldman... ne sumnjam da ćete biti veoma uspješni.
Hvala.
Šta se desilo s onim nedužan dok se ne dokaže krivnja?
Ne mogu je samo ostaviti tu. Povraća mi se zbog cijele stvari.
Sranje. -Kakav je bio Quebertov odnos s Nolom Kellergan?
Vrati se u New York, Marcuse. Drži se dalje od svega ovoga.
Znači li to da mi nećeš poslužiti palačinke i kobasice?
Bolje ti je da ostaviš masnu napojnicu. -Da.
Sinoć sam te vidio na televiziji. -Da?
Da li...
preseljavaš ovamo? -Da. Da, možda.
Kako to?
Ne mogu vjerovati da je to uradio. To je nezamislivo.
Ne mislite da ju je ubio, zar ne?
Bila je... Ona...
Dolazila je u biblioteku poslije škole...
Tako slatka djevojka...
Ne mogu vjerovati koliko sam puta sjedio na trijemu
i pio viski s Harryjem...
a sve vrijeme... tijelo te jadne djevojke... -Marcuse.
Lijepo te je vidjeti. Zdravo, Travise. Mogu li? -Molim vas, da.
Izvoli. -Ja...
Žao mi je, sine, znam da si blizak s Harryjem, sve ovo...
ne može biti lako za tebe.
Kako to da nikad nisam čuo za Nolu Kellergan, a toliko dolazim ovamo.
Dok nismo pronašli leš, bila je to drevna prošlost.
Ona koje se ljudi ne vole prisjećati.
Vi ste onda bili u policiji? -Da. I...
gđa Cooper često nas je tad zvala...
zbog skitnica koje su se vrtile oko njene kuće.
Uplašila bi se jer je živjela u izolovanom dijelu grada.
Bio sam u policiji manje od godine one noći kad je nazvala, pravi početnik.
U to vrijeme bio sam jedini pozornik u Sommerdalez, pa
sam odmah otišao do kuće. -Drago mi je što ste ovdje. -Šta se dešava?
Rekla je da je vidjela mladu djevojku u crvenoj haljini
koju progoni muškarac u šumi.
Pretražio sam područje u kojem je vidjela djevojku,
i našao otkinut komad crvene tkanine.
Nazvao sam šefa Pratta, koji je tad bio šef policije Sommerdalea.
Tek je završio smjenu, ali je odmah došao.
Šefe... -Pođi sa mnom.
Vidio sam krv, plavu kosu. -Smrkavalo se
našli smo pramen plave kose,
još jedan komad crvene haljine ii tragove krvi.
Onda smo iznenada čuli pucanj iz kuće gđe Cooper.
Kasnije smo saznali...
da je gđa Cooper opet nazvala stanicu dok smo bili u šumi...
i rekla da je djevojka koju je vidjela ranije došla u kuću da se skloni.
Bila je prekrivena krvlju i trebala je pomoć.
Sve jedinice iz područja su pozvane da pomognu u potrazi.
Prekopali bismo cijelo područje, da smo mogli, ali
iz jednog ćorsokaka upadali smo u drugi.
Nakon nekog vremena, glavešine iz državne policije
rekle su da to previše košta i
da je nastavljanje potrage besmisleno, pa...
Ovo je suludo. Vi poznajete Harryja...
On nije mogao uraditi ovako nešto.
Ako sam išta naučio kao policajac,
to je da nikad ne znaš za šta su ljudi sposobni.
Žao mi je, sam ne mogu odgovoriti. Vidjećamo kako se istraga odvija.
Zašto bih vam rekao svoju strategiju...
Quebertov rukopis je pronađen uz tijelo...
Rukopis ništa ne dokazuje.
Pisanje nije ubijanje. Zapišite to.
Čak ni vaše pisanje. -Izvinite, ljudi. Žao mi je.
Ne znam. -Bez komentara, bez komentara!
Hvala, dame i gospodo. Hvala.
Sad me slušaj. Ima dvije riječi za tebe: zaveži, jebote.
Najmanja stvar koju kažeš može...
biti iskorištena protiv nas i uništiti moju odbranu. -Koja vam je odbrana?
Poricati, poricati, poricati.
Veza, otmica, ubistvo. Sve su samo indicije.
Izjasnićemo se da nije kriv, Harry će biti oslobođen...
a ja ću ih tužiti za milione dolara. Idemo.
Ja sam s njim. -Pričaj s finim građanima,
oni su nam potencijalni svjedoci.
Sazna ko ima problema s alkoholom, ko tuče ženu, ko duguje novac...
jer svjedok koji pije ili duguje novac nije pouzdan svjedok.
Pronađi svu prljavštinu koju možeš. -Pomalo odvratan pristup, ne mislite li?
Želi osloboditi najboljeg prijatelja?
Roth. Kaži. -CNN je zvao.
Sranje.
Bože moj.
Izvući ćemo te odavde, u redu? -Da, samo...
Ne pokazuj to Rothu. -U redu.
Sve će biti dobro, Harry, u redu?
Gledam vijesti, znam šta govore.
Moja karijera je gotova. Moj život je gotov. To je veliki pad. Padam.
Da, znaš, mudar čovjek mi je jednom rekao da se ne treba plašiti pada.
Nije baš tako mudar, ali hvala ti što si došao.
Da, naravno. Odsjeo sam u Goose Coveu. Nahranio sam galebove.
Trebao bi se vratiti u New York. -Roth će te izbaviti, u redu?
Ali dok to ne uradi, ostaću ovdje i uraditi sve što mogu da pomognem.
A tvoj roman? -Ne brini za roman. Slušaj...
ono što si rekao preko telefona kad si me nazvao...
Pitao si šta si uradio Noli...
rekao da je to tvoja greška. -Da, pa, bile su to samo emocije...
a ti si jedini koji je znao za Nolu, pa... -Slušajte, puno je bijesa...
i insinuacija, ali...
nema čvrstih dokaza da ste umiješani u ubistvo te djevojke. Još.
Ne volim iznenađenja.
Postoji li nešto što mi niste rekli o sebi i Noli? Jer,
moram znati sve ako ću vas zastupati kako treba.
Policija me pitala šta sam radio uveče... 30. augusta.
Rekao sam im da sam bio izvan grada, u Bostonu.
Nisam. Bio sam u motelu na Shore Roadu.
U motelu "Pored mora".
Nije stigla do 21 h. To nije ličilo na nju jer je uvijek dolazila na vrijeme.
Soba 8 u 20 h.
Onda odlazimo zauvijek. Volim te, N.
Ne znam kad sam zaspao čekajući je, ali probudio me radio.
I tad sam...
saznao da je nestala.
Nosila je svoju crvenu haljinu.
Nosila ju je za mene. Bila joj je to najdraža haljina.
Sad je 6:30, a prognoziraju sunčano vrijeme ovog 31. augusta.
A sad, hitan izvještaj.
Policija je objavila opštu uzbunu u regionu Sommerdale,
nakon nestanka 15-godišnje Nole Kellergan sinoć oko 19 h
Policija poziva da se jave svi koji imaju saznanje o tome gdje se nalazi.
U vrijeme kad je nestala, Nola Kellergan je nosila crvenu haljinu.
Dakle, sastajali ste se. Sastajali ste se jer...
Htjeli smo napustiti grad. -Sjajno.
Zato si rekao da je to bila tvoja greška.
Znam kako izgleda, ali ja nisam ubio Nolu. Volio sam je.
a da nisam tražio da se nađemo u onom motelu, ona bi još bila živa.
Mislim da ne shvataš. Ovo je jebena katastrofa.
Ako tužilaštvo sazna za ovo, Harry je gotov.
Sranje.
Na mom stolu je porculanska posuda.
Unutra je ključ od mog ormarića u teretani u Montburryju.
Broj 203. Sve je unutra.
Spali sve. U opasnosti sam.
"Izvor zla". Harryjev originalni rukopis.
Kvragu.
Znao sam da je ono što radim nezakonito.
Da sam, spaljujući sve ove inkriminirajuće dokaze,
odjednom bio saučesnik.
Ali takođe sam poznavao Harryja.
Bio mi je nastavnik, mentor...
bio je moj prijatelj i morao sam mu pomoći.
Nije bilo šanse da je uradio ono za šta je optužen.
Zatim, dok sam gledao kako plamen pretvara papri u pepeo,
zastrašujuća misao uvukla se u mene.
Šta ako sam pogriješio?
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Mirh@