‫בית הספר לאס אנסינאס מנסה לחזור לשגרה‬ ‫ופותח את שעריו, על פי הצהרתו הרשמית.‬
‫זה מטורף שדבר כזה קרה.‬
‫שבועיים לאחר האירוע, ידוע לנו מעט מאוד‬ ‫על הירי שהתרחש בבית הספר הזה.‬
‫אנו מזכירים לכם שבסופו של דבר,‬ ‫לא היו נפגעים. נמשיך לעדכן.‬
‫גם אחותי למדה שם.‬
‫והיא חיה חיים טובים ומאושרים.‬
‫ותראה אותי.‬
‫זה יחלוף.‬
‫התקופות הגרועות ביותר חולפות,‬ ‫כמו גם הטובות ביותר.‬
‫מתי הכאב יחלוף?‬
‫אני שוקל לחזור לתרופות.‬
‫נשארו לי כמה אריזות.‬
‫אתה לא צריך תרופות.‬ ‫ובטח שלא על דעת עצמך.‬
‫לעזאזל.‬
‫כמה זמן הסיוטים שלי יימשכו?‬
‫החרדה המחורבנת?‬ ‫הענן השחור הזה שאני חי איתו כל יום?‬
‫אתה צריך לחוות את זה עכשיו.‬
‫אל תברח מזה. תישאר שם.‬ ‫זה יהיה מאחוריך מוקדם מכפי שנדמה לך.‬
‫- אליטה -‬
‫ואני יכולה להבטיח לכם‬ ‫שלאס אנסינאס הוא מקום בטוח.‬
‫איך את יכולה להיות בטוחה כל כך?‬ ‫-לא ברור לי למה אנחנו עדיין מדברים על זה.‬
‫חיי הילדים שלנו בסכנה.‬
‫מריה, בבקשה.‬ ‫-לא.‬
‫אתם צריכים להוציא את דידאק מביה"ס.‬
‫אימא!‬ ‫-לא עכשיו, ניקו, בבקשה.‬
‫העובדה שיש יורשים של המאפיה בלאס אנסינאס...‬ ‫-איזו מאפיה?‬
‫זה היה בחדשות.‬ ‫-זה סתם קליקבייט.‬
‫הם יזמים.‬ ‫-ודידאק הוא רק נער.‬
‫תשמעו, איך שלא קוראים לכם, אין לי מושג...‬
‫אני לואיס, המנהל האקדמי.‬ ‫-מה שתגיד.‬
‫ברור שהם באו לכאן‬ ‫בגלל שהם ידעו שהילד לומד כאן.‬
‫אז או שתעיפו את דידאק,‬ ‫או שנוציא את הילדים שלנו מבית הספר.‬
‫זה פשוט מאוד.‬ ‫-אין לנו ברירה.‬
‫אין לנו ברירה אחרת.‬ ‫-לא, מריה.‬
‫תשמעו, אני רוצה שתיקחו לכם יומיים‬ ‫לחשוב על זה ולהצביע על זה.‬
‫ואם תרצו‬ ‫להעביר את זכות ההצבעה שלכם למישהו...‬
‫להם, אתם רשאים לעשות זאת.‬
‫בסדר, אבל תדאגי להרחיק אותו מהם,‬ ‫גם אם זה לא מוצא חן בעינייך.‬
‫טוב, תודה רבה.‬
‫כשתגיעו להחלטה, נמשיך את הפגישה.‬
‫זה יצא מכלל שליטה.‬ ‫-דידאק...‬
‫לא ייאמן. אני לא מצליח להתרחק מכם.‬
‫אתם צריכים להפסיק!‬ ‫-היי, תירגע.‬
‫יעיפו אותי מבית הספר,‬
‫ואבא יחזיר אותי לחוויאה.‬
‫במה אתם מעורבים, לכל הרוחות?‬
‫אתה לא הולך לשום מקום.‬
‫לא ענית לי על השאלה.‬
‫אם אתה רוצה להתרחק מאיתנו, תתרחק.‬
‫זה מעולה מבחינתי.‬
‫אבל אל תשאל יותר שאלות.‬
‫רכשתי פה חברים אמיתיים.‬
‫אמרתי לך שאתה נשאר פה.‬
‫סמוך עליי.‬
‫זה לא מתקבל על הדעת. זה ממש לא הוגן.‬
‫טוב, אנחנו מדברים על אנשים חמושים.‬
‫חברים!‬
‫קדימה, תחזרו למקומות שלכם, בבקשה.‬
‫ניקו, אפשר להשאיל ממך‬ ‫את התמונות שלך ושל דידאק?‬
‫אחזיר לך אותן, אבל אני רוצה לעשות‬ ‫כל מה שאפשר כדי לעזור לו להישאר.‬
‫תודה.‬
‫ניקו.‬
‫היי, זה...‬
‫זה ממש יפה שאתה נלחם למען דידאק.‬
‫הוא החבר הכי טוב שלי.‬
‫אין כמו אנשים‬ ‫שמוכנים לעשות הכול למען החברים שלהם.‬
‫- תראו את הכוסית החדשה... -‬
‫מה זה?‬ ‫למה כל הטלפונים התחילו לצפצף בו זמנית?‬
‫זה תוכן מיני, וקוראים לה כוסית,‬ ‫אז זה בטח חשבון מזויף.‬
‫נראה לי שזו סרטון סקס שהודלף.‬
‫אל תצפה בזה.‬ ‫אם זה הודלף, זו פגיעה בפרטיות שלה.‬
‫אני בטוח אצפה בזה.‬
‫לא, שרה.‬
‫אתה מצלם?‬
‫אתה נהנה לצלם אותי, מה?‬
‫טוב, מספיק.‬
‫לקח לך זמן לעצור אותי, מתוקה.‬
‫רחרחת בזמן ששפטת אותי.‬
‫היי.‬
‫תגידי, בקשר לסרטון...‬ ‫זה מבאס. את בטח מרגישה נורא.‬
‫לא, זה לא נורא.‬
‫זה לא מה שיפריע לי לישון בלילה.‬
‫אם זה היה קורה לי...‬
‫הטלפון שלי נגנב לפני כמה ימים.‬
‫זה קורה, וזה קרה.‬
‫אין מה לעשות בקשר לזה, אז... עוברים הלאה.‬
‫אני קלואה, אגב.‬
‫סוניה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫תודה על הדאגה.‬
‫חבל שקריר מדי בשביל לשחות.‬
‫אל תדאג. יהיה לנו נחמד גם כאן.‬
‫החֶברה היא מה שחשוב.‬
‫תוכניות הן רק תירוצים. לחיים.‬
‫אלה קוביות קרח. לא הזבל שיש במקומות אחרים.‬
‫קוביות הקרח בספרד נפלאות.‬
‫בחייך.‬
‫אל תהיי רעה.‬
‫כשאני טובה, אני ממש טובה.‬ ‫אבל כשאני רעה, אני עוד יותר טובה.‬
‫לחיים.‬
‫היי, אימא.‬
‫היי!‬
‫מותק, את זוכרת את חוסה לואיס?‬
‫הוא נראה מוכר.‬
‫היא הייתה ממש צעירה אז.‬
‫ואו, את כבר ממש גדולה.‬
‫בהחלט.‬
‫גדלתי יפה, לא?‬
‫אולי תלכי לעשות סיבוב?‬ ‫יש לנו הרבה על מה לדבר.‬
‫בטח.‬
‫טוב לראות אותך, חוסה לואיס.‬
‫כנ"ל.‬
‫היי.‬
‫עיניים עליי.‬
‫היי, הבת שלי הלכה כבר?‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫כרמן, בבקשה.‬
‫מניאקים כמוך גורמים לידיים שלי לרעוד.‬
‫לא אמרתי כלום.‬
‫אבל שמעתי את המחשבות שלך.‬
‫לא ייאמן.‬
‫בואי הנה, מצחיקונת.‬
‫אין לך במקרה חליפה ספייר‬ ‫מאחד המאהבים האחרים שלך, נכון?‬
‫תיזהר שלא תאכל בסוף את החצאית.‬
‫טוב, אצטרך לנסוע הביתה במונית‬ ‫עם כל הכתמים האלה.‬
‫נתראה מחר?‬ ‫-כן.‬
‫בחייך, מצחיקונת.‬
‫ניפגש מחר ונדבר על מה שהביא אותך למדריד.‬
‫ברור לי שזה לא אני.‬ ‫-ילד פיקח.‬
‫ביי.‬
‫ברוך הבא.‬
‫אתה מסתדר?‬ ‫-כן, זה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אשאיר את הדברים פה.‬
‫כן, תשאירי שם.‬
‫אתה רעב?‬ ‫-כן. אפשר להזמין משהו.‬
‫אני מתה מרעב.‬ ‫בוא נזמין משהו נחמד, כמו פיצה.‬
‫בא לי.‬ ‫-טוב.‬
‫אחלה.‬
‫אוי...‬
‫הפתעה!‬
‫תודה רבה.‬
‫גם אם המשטרה אומרת שיש ראיות‬
‫ושהרכב השרוף היה שלו,‬ ‫אני יודע שפטריק לא עשה את זה.‬
‫כן, אבל הוא והמשפחה שלו נעלמו.‬
‫אני לא יודע.‬
‫זה מוזר.‬
‫אני יודע, ולא אכפת לי.‬
‫הוא לא עשה את זה.‬
‫הוא בחיים לא היה עושה לך כזה דבר.‬
‫איוון, אני...‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫באמת.‬
‫אני מצטערת‬ ‫שנאלצת לעבור כל כך הרבה בזמן כל כך קצר.‬
‫אני הולכת לשירותים.‬
‫אלך לבדוק מה קורה איתה.‬
‫מה זה היה?‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫היי!‬
‫עמדת להתוודות?‬
‫מעולה.‬
‫פשוט מעולה.‬
‫אני לא יכולה יותר.‬
‫אה, את לא יכולה?‬
‫מסכנה. את חושבת שאת היחידה שסובלת?‬
‫את רוצה ללכת למשטרה?‬
‫בואי נלך. אבל אני זה שיתוודה.‬
‫מה?‬ ‫-כן, אני אגיד שאני עשיתי את זה.‬
‫מה העניין?‬
‫אני רוצה שזה ייגמר, אבל לא אתן לך‬ ‫להרוס לעצמך את החיים וללכת לכלא.‬
‫אין מצב.‬
‫אני נשבע שאלך לכלא במקומך,‬ ‫או שאהרוג את עצמי, אם אצטרך.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫אף אחד לא יצטרך לשלם‬ ‫אם נהיה ביחד בסיפור הזה.‬
‫הגרוע ביותר כבר מאחורינו, אני מבטיח לך.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫בסדר?‬
‫היי...‬
‫- הפקולטה לעבודה סוציאלית -‬
‫קראו למחר על המקורות‬ ‫והגישה התיאורטית של אסכולת פרנקפורט. תודה.‬
‫עומאר.‬
‫פנו לפקולטה עם הצעת עבודה לסטודנטים.‬
‫התפקיד הוא ניהול אפליקציה לתמיכה וסיוע‬ ‫לתלמידים בביה"ס לאס אנסינאס.‬
‫למדת שם, נכון?‬
‫לא.‬
‫באמת? חשבתי שקראתי את זה ב...‬
‫לא למדתי שם.‬
‫טוב, מצטערת על הבלבול.‬
‫בכל מקרה, תתקשר אליו אם אתה מעוניין.‬
‫לא, תודה.‬
‫אני לא מעוניין.‬
‫- מנהל אקדמי -‬
‫בשביל מה רצית את אלה?‬
‫ניקו גדל להיות אדם נפלא‬ ‫בזכות המודלים לחיקוי שיש לו בבית.‬
‫אבל בשלב זה של חייו, הוא זקוק לבני גילו.‬
‫חברים שמתייחסים אליו כאל שווה בין שווים.‬ ‫ובמקרה של ניקו, אני חושב שזה דידאק.‬
‫תשמעו...‬
‫זה לא הוגן שתלמיד ישלם על חטאי המשפחה שלו,‬
‫ושתלמיד אחר יאבד את החבר הכי טוב שלו‬ ‫בגלל עקשנות המשפחה שלו.‬
‫- לא לספקולציות -‬
‫אנשים בלי בתים!‬ ‫בתים בלי אנשים!‬
‫- פרעות של מתנחלים בבניין מגורים -‬
‫המתנחלים בבניין,‬ ‫הממוקם באזור הידוע כ"מדריד ריו",‬
‫הכריזו עליו כעל מרכז חברתי.‬
‫למעשה, האחראיים על...‬
‫מריה?‬
‫מה?‬
‫לא ראית?‬ ‫-מה?‬
‫...בנוגע למשמעות השם,‬
‫הם טוענים כי המרכז הקים רשת...‬
‫עזבו אותי!‬
‫...של תמיכה עבור השכונה כולה.‬
‫- מהומות של מתנחלים בבניין מגורים -‬
‫תודה רבה.‬
‫אריק.‬
‫שלום, דודה.‬
‫שלום.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫וההורים שלך?‬
‫הם אפילו לא יודעים שאני כאן.‬
‫מה זאת אומרת "לא יודעים"?‬
‫אני אספר להם.‬
‫לא. אני לא רוצה שהם ידעו.‬
‫הם כבר לא חלק מחיי. נקודה.‬
‫איפה אתה גר?‬
‫בכל מקום שאפשר לישון בו.‬
‫מה שלום הדודן שלי, ניקו?‬
‫בסדר.‬
‫הוא בסדר, הוא...‬
‫הוא מאושר מאוד.‬
‫אני ממש גאה בו.‬
‫בוא נלך.‬
‫ברצינות?‬
‫אתה לא זוכר?‬ ‫-נשלח.‬
‫תודה.‬
‫הכול בסדר, שרה?‬ ‫-כן, כל הסיפור הזה קצת מטריד אותי.‬
‫אל תדאגי, מותק. הוא מטריד את כולנו.‬
‫פיצה ומוזיקה?‬ ‫--בבקשה.‬
‫הפיצה כבר הגיעה?‬
‫שלום.‬
‫היי.‬
‫ניקו אמר שאתם נפגשים.‬
‫רציתי לתת לאיוון חיבוק.‬
‫היי, דידאק.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב...‬ ‫-אני ממש שמח לראות אותך.‬
‫בוא, תיכנס. כולם כאן.‬
‫טוב.‬ ‫-נתראה בפנים.‬
‫מה?‬
‫את באמת חושבת שהדבר הכי טוב לעשות‬ ‫בלילה האחרון שלו פה הוא להתעלם ממנו?‬
‫איוון, אל תתערב.‬
‫חכי, איסה.‬
‫תשמעי...‬
‫אני יודע טוב מאוד איך זה להבין...‬
‫שלא תוכלי להיות עם מישהו,‬
‫ולעשות את כל הדברים שעשיתם ביחד.‬
‫וזה ממש כואב.‬
‫את לא מבינה כמה.‬
‫ואתה?‬
‫מה שלומך?‬
‫אנחנו מכבידים עליך, נכון?‬
‫אני ממש אסיר תודה, אבל...‬ ‫-אעיף את כולם בעוד שלוש דקות.‬
‫שלום!‬
‫דודן!‬
‫ניקו!‬
‫מה שלומך? אתה נשאר לארוחת ערב?‬
‫הוא יגור איתנו.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת?‬
‫ו...‬
‫לכמה זמן?‬
‫נראה. לתקופה.‬
‫יש!‬
‫בבקשה.‬
‫נדבר על זה.‬
‫אחי, זה דורש הרבה אומץ‬ ‫להיאבק ככה בשוטרים חמושים.‬
‫לא פחדת?‬
‫חייבים להיאבק באי צדק.‬
‫אם לא ניאבק, הרעים ינצחו.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫אז נשארת עד הסוף? לא זזת משם?‬
‫איך אני יכול ללכת משם?‬ ‫אני זה שמנהל את ההצגה, אחי.‬
‫אני הייתי מחרבן במכנסיים.‬
‫"אם לא ניאבק, הרעים ינצחו."‬
‫הטובים והרעים.‬
‫הוא אלים וילדותי.‬ ‫איך יכולת להכניס אותו הביתה?‬
‫לא יכולתי לתת לו להמשיך לישון ברחובות.‬
‫טוב, אחיך מכיר אותו היטב.‬ ‫אולי הוא ידוע מה הוא עושה.‬
‫אריק הוא ילד טוב.‬
‫אם הוא יהיה עם ניקו, איתנו,‬
‫בבית שבו הוא מרגיש שדואגים לו‬ ‫ואוהבים אותו, זה ישפיע עליו לטובה.‬
‫או שזה ישפיע על ניקו לרעה.‬ ‫-זה לא יקרה.‬
‫לניקו יש דעות מוצקות והיגיון בריא.‬
‫אלפונסו, בבקשה. רק לכמה שבועות.‬
‫נראה איך ילך ונחליט.‬
‫אימא.‬
‫אני יוצא לשתות עם אריק.‬
‫טוב, מתוק.‬
‫זה הערב האחרון של דידאק פה‬ ‫ואנחנו נפגשים אצל איסדורה.‬
‫אל תחזרו מאוחר מדי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחליף בגדים ונלך.‬
‫מריה,‬
‫אני לגמרי מבין שאריק הוא בשר מבשרך, אבל...‬
‫את צריכה לגלות קצת חמלה‬ ‫כלפי החבר הכי טוב של הבן שלך,‬
‫שכן משפיע עליו לטובה.‬
‫שלום, אהובי.‬
‫כתבתי לך אינספור מכתבים בטלפון,‬
‫וחשבתי על אלף טיעונים‬ ‫שישכנעו אותך לחזור אליי.‬
‫אבל בסוף אני שולח לך את הודעת הפרידה הזו.‬
‫אני מסרב לאבד אותך לנצח.‬
‫גם אם זה מה שצריך לקרות.‬ ‫תן לי לחיות בתקווה שיום אחד ניפגש שוב.‬
‫אני לא מבקש משהו שמעולם לא היה לנו.‬ ‫אני לא מבקש שום דבר חדש.‬
‫אני רק רוצה לחזור למה שהיה לנו פעם.‬
‫משהו שהיה אמיתי.‬
‫אבל כדי שזה יקרה...‬
‫אני חייב להיעלם.‬
‫זה מה שכולם אומרים לי.‬
‫אז עד שניפגש שוב...‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהב אותך כל כך, איוון.‬
‫תמיד אהבתי אותך, ותמיד אוהב.‬
‫איי!‬
‫שלום?‬ ‫-היי.‬
‫כן!‬
‫כן, היי. הזמנת פיצה?‬
‫כן, אבל...‬
‫אני לא יכול לקום. אני צריך עזרה.‬
‫תקיש את הקוד ותיכנס, בבקשה.‬
‫הקוד הוא 1, 9, 9, 7.‬
‫שיט. אתה בסדר?‬
‫היי, שפשוט... אקח אותך?‬
‫כלומר... אכניס אותך פנימה.‬
‫לתוך הבית.‬ ‫-טוב.‬
‫אז קדימה.‬
‫בוא נלך. אחת, שתיים...‬
‫אוי, תודה. שיט.‬ ‫-זהו זה. בסדר?‬
‫ואו, הבית הזה עצום.‬
‫אתה גר פה לבד?‬
‫כן.‬
‫מצטער. זה לא ענייני.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב, תגיד לי איפה להשאיר את הפיצות, ואלך.‬
‫תשאיר אותן שם. זה בסדר.‬
‫היי... אכלת כבר ארוחת ערב?‬
‫אם בא לך להישאר, הזמנתי יותר מדי פיצות.‬
‫שיט, הייתי ישיר מדי?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, כן...‬
‫כלומר, אני יכול לוותר על כמה משלוחים.‬ ‫-אחלה.‬
‫איפה המטבח? אביא כמה בירות אם יש לך.‬
‫כן, יש. המטבח שם.‬
‫אחלה.‬ ‫-בסוף המסדרון.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫תני לי לראות את זה.‬
‫נראה לי שזה כלום.‬
‫אם לא היית כל כך עקשנית.‬
‫מה?‬ ‫-אני הולכת לאיסדורה.‬
‫בשביל מה?‬
‫כבר ראינו את איוון.‬
‫אני רוצה להיות עם כולם.‬
‫את רואה כמה שאת עקשנית?‬
‫טוב, קדימה. לוקח לנו נצח לבחור סרט.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך, מותק?‬
‫חבר'ה, זו קלואה. הזמנתי אותה להצטרף אלינו.‬
‫מה נשמע?‬
‫המשטרה היא זרוע של מדינה פשיסטית‬ ‫שמשחקת בחיים של אנשים.‬
‫אלוהים אדירים...‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אבל אני יורדת למטה.‬ ‫אני מעדיפה טוורקינג על תעמולה פוליטית.‬
‫מישהו רוצה לבוא?‬
‫לא? טוב, לא צריך.‬
‫היא לא הייתה אמורה להצטרף אלינו?‬
‫כן.‬
‫אני הולכת. יש לי דברים לעשות.‬
‫שמחתי להכיר.‬
‫אה... אני יורד לשתות משהו.‬
‫יש פה מלצרים, אחי.‬
‫- איסדורה‬ ‫בוא אליי לסוויטה -‬
‫אני הולך לשירותים.‬
‫אני גם אלך.‬
‫אני צריכה...‬
‫אני הולכת.‬
‫כולם התנדפו.‬
‫כן, מה?‬
‫היי, לא הספקתי להודות לך.‬
‫על מה? על זה שלא שחטתי אותך‬ ‫כששיחקת איתי בשביל להשיג את ארי?‬
‫תשמעי...‬
‫סליחה. זה היה נשמע‬ ‫פחות פאסיבי-אגרסיבי בראש שלי.‬
‫זו סתם הייתה עקיצה ידידותית.‬
‫אתה מודה לי‬ ‫על שמנעתי ממך להיכנס למרפאה. אני יודעת.‬
‫רק רציתי להזכיר לך שהניקו שהכרתי‬ ‫היה מרוצה ממי שהוא.‬
‫והוא באמת היה.‬
‫מה?‬
‫לא באת לכאן במקרה.‬
‫תשמעי, חשבתי על מה שקרה לך ועל הסרטון.‬
‫זה ממש מבאס.‬
‫טוב, זה לא מוצא חן בעיניי‬ ‫בגלל שמישהו פרסם אותו בלי רשות,‬
‫לא בגלל מה שרואים,‬ ‫שזה בסך הכול סקס, אחרי הכול.‬
‫ראית אותו?‬ ‫-מה?‬
‫את הסרטון.‬
‫לא, לא ראיתי.‬
‫אתה רוצה לראות?‬
‫מה?‬
‫כן, כולם ראו אותו ממילא.‬
‫כך הוא יקבל את הכבוד הראוי לו. שום כבוד.‬
‫ואגיד לך מה.‬
‫לא פלא שהוא דלף, כי הוא ממש לוהט.‬
‫זו האינטימיות שלך.‬
‫כן, אבל אני רוצה להראות לך.‬
‫רוצה לראות, או לא?‬
‫בוא. נלך למקום שקט יותר.‬
‫מה?‬
‫אהבת?‬
‫איך את יכולה להראות לי את זה בלי בושה?‬ ‫-אתה לא צופה בו בלי בושה?‬
‫בחייך. בוא לא נהיה צבועים.‬
‫זה עשה לך את זה, נכון?‬
‫זו מי שאני.‬
‫אתה יכול לקחת את זה...‬
‫או לעזוב את זה.‬
‫נו?‬
‫קח את זה...‬
‫תזיין אותי.‬
‫אני פשוט...‬ ‫-מה?‬
‫אני אוהב לשבת על בירה ולהכיר את בת הזוג.‬
‫להכיר את בת הזוג? או לתת לה להכיר אותך?‬
‫כדי שהיא תגלה כמה שאתה נפלא‬ ‫ותתאהב בך בטירוף?‬
‫זה מדליק אותך כשמעריכים אותך.‬
‫ואותי מדליק להדליק אחרים.‬
‫בשביל מה אני צריך ירושה של מיליונים‬
‫אם כל הכסף שיש לי‬ ‫לא יכול להחזיר לי את כל מה שאיבדתי?‬
‫כן, טוב, אבל...‬
‫יש לך בית.‬
‫והכסף יכול לעזור לך לשלם על עזרה מקצועית‬
‫שתעזור לך להתגבר על האובדן.‬
‫או שהכסף יכול לסדר לך עתיד יציב בלי דאגות.‬
‫אתה יודע, איוון?‬
‫לי אין עתיד או כסף שיבטיח לי אותו.‬
‫רק הווה שאני צריך לשרוד מדי יום.‬
‫אני לא יודע.‬
‫זה נכון שכסף לא יכול לקנות לך אושר,‬
‫אבל הוא יכול לקנות לך משהו דומה מאוד.‬
‫שיט, אני מצטער. התכוונתי לעודד אותך,‬ ‫ובטח רק החמרתי את המצב.‬
‫לא, ממש לא.‬ ‫-אני אלך, אם אתה רוצה.‬
‫לא. תישאר.‬
‫אני לא מכיר אותך,‬
‫אבל נחמד לי איתך.‬
‫כנ"ל.‬
‫תשתקי!‬
‫עזוב אותי.‬
‫את ואני הולכים לדבר.‬
‫אז אל תצעקי.‬
‫תירגעי!‬
‫כאילו, כן.‬
‫החיים כל הזמן שולחים לנו סימנים‬ ‫לכך שאנחנו לא יכולים להיות ביחד.‬
‫אולי הסימנים האלה‬
‫אומרים לנו שאנחנו יכולים‬ ‫להתגבר על כל מכשול שעומד בדרכנו.‬
‫כי הנה אנחנו כאן שוב, ביחד.‬
‫טוב.‬
‫הכול צריך להיות קל יותר וכל זה.‬
‫אני יודע.‬
‫אז בסדר.‬
‫שלום, איסדורה.‬
‫לא, רגע. חכה.‬
‫אני לא יכולה להניח לך ללכת ככה.‬
‫רגע, עכשיו את צריכה לפנות ימינה.‬
‫עוד קצת ישר.‬
‫עוד קצת.‬
‫כאן.‬
‫בא לי לרקוד.‬
‫עשיתי משהו לא בסדר?‬
‫לא, פשוט...‬
‫אני לא יכול לעשות את זה. מצטער.‬
‫לא, תפסיק.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫אני לא יודעת, אני פשוט לא יכולה.‬
‫את עדיין לא מוכנה. זה הכול.‬
‫אבל אני רוצה.‬
‫אני באמת רוצה.‬ ‫ואני רוצה שזה יהיה איתך.‬
‫אני לא הולך לשום מקום.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא הייתי צריך לנשק אותך.‬
‫זה בסדר. אין לך על מה להצטער.‬
‫גם אני רציתי את זה.‬
‫יש לך עוד רגע?‬
‫הרבה זמן לא הרגשתי כל כך בנוח עם מישהו.‬
‫אז אני אשמח אם נהיה חברים.‬
‫חברים אפלטוניים, לא יותר. אני מבטיח.‬
‫טוב. זה בסדר מבחינתי.‬
‫כן.‬
‫אחלה. חברים.‬
‫ובתור חבר חדש שלך,‬
‫אני רוצה לתת משמעות לכל הכסף שיש לי...‬
‫ולעזור לך להבטיח את העתיד‬ ‫שאתה חושב שלעולם לא יהיה לך.‬
‫היי...‬
‫אה...‬
‫בא לך לצאת לשתות ולקשקש קצת מתישהו?‬
‫כדי שנוכל לדבר באמת, לא רק אני.‬ ‫נוכל להכיר זה את זה.‬
‫נראה בקשר לזה, טוב?‬
‫מה שם המשתמש שלך באינסטגרם? או ה...‬
‫תיזהרי עם הסרטונים האלה.‬ ‫כולנו יודעים מה יכול לקרות איתם.‬
‫ואת, חמודה, תפסיקי להציק לי.‬
‫כי רק נפגשנו, ואת קצת מעיקה עליי.‬
‫הסרטון המודלף? אני זו שהדליפה אותו.‬
‫בסדר?‬ ‫-מה?‬
‫תקשיבי, אימא.‬
‫את לא תמיד אומרת לי‬ ‫לחפש חבר עשיר שיתייחס אליי כמו למלכה?‬
‫אני יכולה להשיג כמה כאלה בלאס אנסינאס.‬
‫זה נראה לך בסדר לחשוף את עצמך ככה?‬
‫קיבלתי את תשומת הלב של כל בית הספר,‬ ‫ושלושה מתוך ארבעה תלמידים רוצים אותי.‬
‫מתוקה, אם יש משהו שהיית צריכה‬ ‫ללמוד מאימא שלך, זה לכבד את עצמך.‬
‫ואת העובדה שיש לנו הרבה יותר מה להציע.‬
‫הרבה יותר מזה.‬
‫באמת?‬
‫מה עוד?‬
‫מה עוד יש לנו, אימא?‬
‫אנחנו רק חתיכות בשר בשבילם.‬
‫זה כל מה שהם רוצים מאיתנו,‬ ‫ואנחנו צריכות לנצל את זה.‬
‫חוץ מזה, אני לא עושה שום דבר‬ ‫שלא למדתי מהטובות ביותר.‬
‫מפמלה, פריס, קים,‬
‫וממך, אימא.‬
‫למדתי את כל זה ממך.‬
‫גם אם תנסי לשכנע אותי‬ ‫בכל דרך שאת מכירה, ויש לא מעט מהן,‬
‫לא אוכל להמשיך לתת לך‬ ‫את הפנסיה של קרוז אחרי מותו.‬
‫אתה חושב שאני מטומטמת?‬
‫בטח שאתה יכול.‬
‫היית עורך הדין שלו.‬
‫זה בלתי אפשרי. נקודה.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫שם התואר של המטומטמים.‬
‫תראי, כרמן, אני לא יכול‬ ‫ולא מוכן לעשות את זה.‬
‫למרות שאני מניח‬ ‫שזה אומר שלא תרצי לראות אותי שוב.‬
‫תראה, בחוזה שאני חתומה עליו‬ ‫עם אבא שלך ועם קרוז‬
‫כתוב שאקבל את הפנסיה שלי בתנאי אחד:‬
‫שאתרחק מהבן שלי.‬
‫זה מה שכתוב, לא?‬
‫כן.‬
‫מצוין.‬
‫אז אם אין פנסיה, העסקה מבוטלת.‬
‫שום דבר לא מונע ממני להתקרב אליו.‬
‫ג'ואל.‬
‫זה הגיע בשבילך.‬
‫שיט.‬
‫- העתיד שלך‬ ‫בידידות, איוון -‬
‫מה זה?‬
‫אתה יכול להסביר?‬
‫מה יש פה להסביר?‬
‫דלמאר, אכפת לך? אנחנו צריכים לדבר.‬
‫דברו בחדר שלך.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני יוצא לפני שתהרסו לי את הבוקר.‬
‫נו?‬
‫תשמע, אני לא יודע‬ ‫מתי עלה לי הרעיון להגיש מועמדות,‬
‫אבל עשיתי את זה, וזהו.‬
‫ולא סיפרת לי?‬
‫אני צריך את רשותך‬ ‫לשאוף יותר גבוה מעבודה במשלוחים?‬
‫ואיך תממן את זה?‬
‫עם מלגה.‬
‫איזו מלגה?‬
‫הגשת מועמדות למלגה ולא סיפרת לי?‬
‫לא הייתי בטוח שאקבל אותה.‬
‫טוב. אם קיבלת מלגה, תבחר בי"ס אחר.‬
‫מה? למה?‬ ‫-יש מלא בתי ספר טובים.‬
‫אל תלמד בלאס אנסינאס.‬ ‫-מה אכפת לך, עומאר?‬
‫למה שאסרב ללמוד בביה"ס הכי טוב שיש?‬
‫שיט.‬
‫אז אתה למדת שם.‬
‫שנה שלמה אתה מספר לי‬ ‫על ביה"ס הפרטי שלמדת בו.‬
‫זה היה שקר?‬
‫תשמע, לא סיפרתי לך שהגשתי מועמדות,‬ ‫ואתה לא סיפרת לי שלמדת שם.‬
‫אנחנו תיקו.‬
‫לא דיברתי על זה‬ ‫כי המקום הזה ממש פגע בי.‬
‫בי ובאנשים שאהבתי מאוד.‬
‫ג'ואל, בבקשה, אל תלך ללמוד שם.‬
‫אני לא יודע מה קרה לך‬
‫או לאנשים שאהבת.‬
‫אבל לא כל מי שלומד בלאס אנסינאס סובל שם.‬
‫אנשים שלומדים שם מצליחים מאוד.‬
‫אני לא חושב שזה הוגן‬ ‫לנסות למנוע ממני את הסיכוי להצלחה.‬
‫ומה אם הם ידפקו גם אותך?‬
‫מה אם לא?‬
‫מה אם בפעם הראשונה בחיים, אוכל לחלום?‬
‫המקום הזה משנה אנשים.‬
‫עומאר...‬
‫אני...‬
‫בטוח מאוד במי שאני.‬
‫בסדר?‬
‫ולא אתן לאף אחד לשנות אותי.‬
‫תשמע, אני אלך,‬
‫אסיים את הלימודים,‬
‫ואעזוב בסטייל.‬
‫אם אתה אוהב אותי,‬
‫תסמוך עליי ותתמוך בי.‬
‫ברוך הבא.‬
‫תודה.‬
‫לעשות לך סיבוב?‬
‫בבקשה.‬
‫כמה זמן הסיוטים שלי יימשכו?‬
‫החרדה המחורבנת?‬ ‫הענן השחור שאני חי איתו כל יום?‬
‫אתה צריך לחוות את זה עכשיו.‬
‫אל תברח מזה. תישאר שם.‬
‫מה עם טיפול בחשיפה?‬
‫אם לשם ואתמודד עם זה?‬
‫זה יעשה לך יותר נזק מתועלת.‬
‫אתה צריך לשמור על עצמך עכשיו,‬
‫להתרחק מכל זה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אתה לואיס, המנהל האקדמי?‬
‫כן, זה אני.‬
‫אני מביה"ס לעבודה סוציאלית.‬
‫אני כאן בקשר לתפקיד‬ ‫של ניהול האפליקציה בבית הספר.‬
‫כן. מה שמך?‬
‫אני עומאר.‬
‫בסדר. שב, בבקשה.‬
‫טוב, איך את רוצה להצביע?‬ ‫הקול שלך ושל כל נציג שלך.‬
‫ש... שדידאק יישאר.‬
‫רוברטה?‬
‫גם אני. שיישאר.‬
‫אני מקווה שזו ההחלטה הנכונה.‬
‫מריה, אני מבטיח לך שכמנהל האקדמי,‬ ‫אדאג להשגיח על כל התלמידים.‬
‫- חוויאה -‬
‫- אתרי חיי לילה -‬
‫אדאג לביטחונם ולרווחתם.‬
‫- משפחת ראמוס ויקו -‬
‫את יכולה לסמוך עליי.‬
‫- נסיעות למדריד -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬