På Las Encinas försöker man återgå till det normala skollivet,
säger skolledningen.
Det var helt sjukt.
Två veckor har gått, men inte mycket är känt om skjutningen.
Vi påminner om att ingen skadades. Vi återkommer när vi vet mer.
Syrran pluggade där också.
Hon lever ett lyckligt jävla liv.
- Men se på mig. - Det går över.
Liksom alla bra och dåliga stunder.
Hur länge gör det ont?
Jag funderar på att börja medicinera igen. Jag har några förpackningar kvar.
Du behöver inte äta medicin eller självmedicinera dig.
Hur länge ska jag drömma mardrömmar?
Hur länge dröjer sig min jävla ångest och det mörka molnet kvar?
Du får stå ut med det just nu.
Fly inte. Stanna kvar. Då försvinner det fortare än du anar.
ELITSKOLAN
Jag kan försäkra er om att Las Encinas är en trygg plats.
Hur kan du göra det? Varför diskuterar vi fortfarande saken?
Det gäller våra barns säkerhet.
- Snälla, María. - Nej.
Ni måste stänga av Dídac.
- Mamma! - Inte nu, Nico.
- Att ha barn till maffian på skolan är... - Maffian?
- Jag läste det. - Det är klickfiske.
- De är entreprenörer. - Dídac är bara tonåring.
Jag vet inte ens vem du är...
- Luis, biträdande rektor. - Strunt samma.
De var här för att de visste att han går på skolan.
Stäng av Dídac, annars byter våra barn skola.
- Så är det bara. - Vi har inget val.
María, nej.
Fundera på saken i två dagar och rösta om det.
Om ni vill överlåta er rösträtt till nån,
till dem,
så går det bra.
Jag kräver att ni håller honom åtskild, vare sig du vill det eller inte.
Tack ska ni ha.
Mötet återupptas när ni har fattat ett beslut.
Dídac...
Det är helt jävla otroligt. Jag blir aldrig av med er.
- Det räcker nu! - Lugna ner dig.
Jag blir utslängd, och pappa tvingar mig till Javea.
Vad fan är ni inblandade i?
Du ska ingenstans.
Du svarade inte på frågan.
Håll dig undan om du så vill. Det går bra för min del.
Men inga fler frågor då.
- Jag har mina vänner här. - Du ska som sagt ingenstans.
Det kan du lita på.
Så här får det för fan inte gå till.
Det handlar om beväpnade människor.
Se så.
Sätt er på era platser.
Nico, får jag låna bilderna på dig och Dídac?
Du får tillbaka dem, jag vill bara hjälpa honom att stanna.
Tack.
Nico.
Du, det är modigt av dig att ta strid för Dídac.
Han är min närmaste vän.
Man vill umgås med människor som gör allt för sina vänner.
KOLLA IN DEN NYA SLAMPAN...
Varför får alla notiser samtidigt?
Det är nån som blir kallad för slampa. Förmodligen ett fejkkonto.
Det är säkert en porrfilm som har läckt.
Titta inte. Hon har rätt till sin integritet.
- Jag tänker titta på den. - Gör inte det, Sara.
Spelar du in?
Du gillar att spela in mig, va?
Så, det räcker.
Värst vad det dröjde. Du smygtittade medan du dömde mig.
- Hej. - Hej.
Apropå filmen... Vad synd. Det måste kännas jobbigt.
Så illa är det inte. Jag ligger inte sömnlös för det.
Om samma sak hade hänt mig...
Min mobil blev stulen för några dagar sen. Sånt kan hända, och det hände.
Det går inte att göra ogjort, så... Gå vidare.
- Jag heter Chloe. - Sonia.
Kul att träffa dig.
Tack för omtanken.
- Synd att vi inte kan bada. - Vi har det bra här inne också.
Det är sällskapet som räknas. Planer är bara en ursäkt. Skål.
Så här ska isbitar vara. Inte som de man får utomlands.
Isbitarna i Spanien är så bra.
Sluta, var inte så snuskig.
Jag mår som bäst när jag är snuskig.
Skål.
- Hej, mamma. - Hej!
- Hjärtat, minns du José Luis? - Han ser bekant ut.
Hon var ung på den tiden.
Vad stor du har blivit.
Ja, men visst. Visst har jag vuxit upp fint?
Ska du inte ta en promenad? Vi behöver prata.
Okej.
Trevligt att ses.
Detsamma.
Hallå.
Titta hit.
Pst... Hallå.
Har min dotter gått?
Vadå?
Snälla, Carmen.
Idioter som du får händerna att skaka.
- Jag har inte sagt nåt. - Jag hörde vad du tänkte.
Helt otroligt.
Kom här, knasboll.
Du råkar inte ha en kostym som tillhör en av dina andra älskare?
Passa dig, så att du inte får äta upp kjolen.
I så fall får jag ta en taxi hem i en fläckig skjorta.
Ses vi imorgon?
Knasboll.
Vi ses imorgon och pratar om vad som lockade dig till Madrid.
- Det var inte jag. - Smart är du.
Hej då.
Välkommen.
- Går det bra? - Jadå.
Så bra.
- Jag ställer grejerna här. - Gör det.
- Är du hungrig? - Ja. Vi beställer hem.
Jag är utsvulten. Det skulle vara gott med pizza.
- Jag är sugen på det. - Okej.
Toppen.
Överraskning!
Tack ska ni ha.
Polisen säger att det finns bevis och att den utbrända bilen var hans.
- Men jag vet att det inte var Patrick. - Jo, men efteråt stack han med familjen.
Jag är osäker. Det låter konstigt.
Ja, men det spelar ingen roll. Det var inte han.
Han skulle aldrig göra så.
Iván, jag...
Förlåt.
Jag är verkligen ledsen.
Jag menar det.
Du var med om så mycket på så kort tid.
Jag går på toa.
Jag tittar till henne.
Vad sysslar du med?
Vad fan var det där?
Hallå!
Tänkte du erkänna?
Just snyggt. Skitbra, verkligen.
- Jag orkar inte mer. - Inte?
Stackars dig. Tror du att det bara är du som lider?
Vill du gå till polisen? Då gör vi det. Men låt mig erkänna.
- Va? - Jag säger att det var jag.
Varför då?
Det måste få ett slut, men jag låter inte dig hamna i fängelse.
Det kan du fetglömma.
Jag tar straffet i ditt ställe, eller tar mitt liv om jag så måste.
Du...
Ingen behöver straffas så länge vi håller ihop.
Det värsta är över, jag lovar.
Det kan du lita på.
Okej?
Du...
SOCIALHÖGSKOLAN
Läs på om Frankfurtskolans historia och teori till imorgon, tack.
Omar.
Fakulteten har kontaktats angående en betald praktikplats.
Rollen innebär att administrera en app ämnad för Las Encinas elever.
Du gick väl där?
Nej.
- Inte? Jag trodde jag läste det... - Jag gjorde inte det.
Ursäkta missförståndet. Men ring honom om du är intresserad.
Nej tack, jag är inte intresserad.
BITRÄDANDE REKTOR
Varför bad du om dem?
Nico har blivit en så bra människa tack vare de goda förebilderna hemma.
Men just nu behöver han vänner som behandlar honom som en jämlike.
I Nicos fall är den vännen Dídac.
Alltså...
En elev ska inte behöva betala för familjens klavertramp.
Att förlora sin bästa vän på grund av familjen är bara dumt.
NEJ TILL SPEKULATIONER
Hemlösa människor! Människolösa hem!
Den ockuperade byggnaden, belägen i området Madrid Río,
är nu ett självutnämnt socialt center.
De som leder...
María?
Ja?
- Såg du inte? - Vadå?
...angående namnet, menar de att centret har vävt ett eget nät...
Släpp mig!
...som finns där som stöd för hela grannskapet.
UPPLOPP VID EN OCKUPERAD BYGGNAD
Tack så mycket.
Eric.
- Hej. - Hej.
Mår du bra?
Och dina föräldrar?
De vet inte att jag är här.
Vad menar du nu? Jag hör av mig till dem.
Nej. Jag vill inte att de ska få veta. De är inte en del av mitt liv längre.
Var bor du?
Där jag får sovplats.
Hur mår Nico?
Bra.
Han mår bra, han är lycklig.
Jag är stolt över honom.
Kom, så går vi.
Allvarligt?
Minns du inte?
Tack.
- Är allt bra, Sara? - Ja. Jag hetsar lätt upp mig.
Tänk inte på det. Alla här är superhetsiga.
- Pizza och musik? - Gärna.
Är pizzan redan här?
Hej.
Nico hörde av sig. Jag ville ge Iván en kram.
- Hej, Dídac. - Hur mår du?
- Jadu... - Det är kul att se dig.
- Kom in. De andra är i vardagsrummet. - Okej.
Vi ses där inne.
Vadå?
Tror du att det bästa är att undvika honom hans sista kväll här?
- Lägg dig inte i. - Vänta, Isa.
Du...
Jag vet väldigt väl hur det känns att inse
att man inte kan vara med en person eller göra allt det man aldrig gjorde.
Det gör ont. Du anar inte hur ont det gör.
Och du?
Hur mår du?
Vi är för på dig, va?
- Jag är tacksam, men... - Jag slänger ut dem om tre minuter.
Hej.
- Kussen! - Nico!
Läget? Stannar du på middag?
Han ska bo här.
- Är det sant? - Är det sant?
Jaha, hur länge då?
Vi får se. Ett tag.
Snälla du.
Vi pratar mer sen.
Man måste ha stake för att våga slåss mot beväpnade poliser.
Var du inte rädd?
Man måste bekämpa orättvisor.
Annars vinner de onda.
Sant.
- Har du varit här hela tiden? - Ja, det är jag som styr och ställer.
Jag hade varit skiträdd.
"Om vi inte slåss vinner de onda."
De goda och de onda.
Våldsam och omogen. Varför tog du hit honom?
Jag kunde inte lämna honom på gatan.
Din bror känner honom. Han kanske vet vad han sysslar med.
Eric är en bra grabb.
Om han får vara med Nico och oss i ett hem där han känner sig älskad,
kommer han att tänka på annat.
- Eller få Nico att tänka på annat. - Nej.
Nico tänker klart och har sunt förnuft.
Bara några veckor, Alfonso.
Vi ser hur det går och fattar ett beslut därefter.
Mamma.
Jag och Eric går ut.
Okej, hjärtat.
Det är Dídacs sista dag här. Vi ska ses hos Isadora.
- Kom inte hem för sent. - Okej.
Jag ska bara byta om.
María.
Jag förstår att Eric tillhör familjen,
men stötta istället en vän till din son som faktiskt har bra inflytande på honom.
Hej, älskling.
Jag har skrivit tusentals brev på mobilen,
och jag har tänkt ut tusentals tal för att få dig tillbaka.
Men nu är det jag som säger hej då.
Jag vill inte förlora dig för alltid. Även om det vore det bästa.
Men jag vill leva med hoppet om att vi ska ses igen.
Jag ber inte om nåt vi aldrig har haft, och inte heller om nåt nytt.
Men jag vill ha det som vi hade det förut.
Det var på riktigt.
För att det ska kunna bli så,
måste jag försvinna.
Det har alla ni sagt.
Och tills vi ses igen...
...älskar jag dig.
Jag älskar dig jättemycket.
Det kommer jag alltid att göra.
Hallå?
Ja!
- Hej. Har du beställt pizza? - Ja, men...
Jag kan inte röra mig.
Ange koden och kom in.
Den är 1997.
Åh, fan. Mår du bra?
Ska jag bara ta dig?
Alltså ta in dig.
- In i huset. - Ja.
Då så.
På ett, två...
- Tack. - Så där. Går det bra?
Jäklar, vad stort det är här.
Bor du ensam?
Ja.
Förlåt, det angår inte mig.
Ingen fara.
Säg vart jag ska ställa det här, så går jag sen.
Du kan ställa det där.
Förresten... Har du ätit?
Stanna om du vill. Jag beställde så mycket pizza.
- Jag gick för rakt på sak, va? - Nej, då.
Jo, men...
- Jag kan hoppa över några leveranser. - Vad roligt.
Var är köket? Jag hämtar öl, om du har.
Ja. Det ligger där borta. Allra längst bort.
Vart ska du?
Får jag se?
Det där är ingenting.
Om du inte vore så envis...
Jag ska till Isadora.
Varför då? Vi har redan träffat Iván.
Jag vill träffa de andra.
Märker du inte hur envis du är?
Det tar alltid så lång tid för oss att välja film.
- Hej. - Hur är läget?
Det här är Chloe. Jag tänkte att hon kunde lära känna oss.
Allt bra?
Polismakten är roten i en fasciststat som spekulerar i människors liv.
Åh, herregud...
Är allt bra?
Ja, men jag går hellre ner och dansar än lyssnar på propaganda.
Kommer nån?
Inte? Okej, det gör inget.
Skulle inte hon lära känna oss?
Jo.
Jag går. Jag måste göra en grej. Men vad kul det var.
- Jag går och beställer. - Man kan beställa vid bordet.
ISADORA: KOM TILL MIN SVIT
Jag går och kissar.
Jag går också.
Jag ska...
Jag drar.
- Alla bara stack. - Ja, tydligen.
Jag har inte tackat dig än.
För att du inte klev över mitt lik när du ville ha Ari?
Hörru...
Förlåt. Det lät mindre passivt aggressivt i huvudet.
Jag menade inget illa.
Du vill tacka för att jag stoppade dig vid kliniken.
Den Nico jag lärde känna var nöjd med den han var.
Ja?
Vadå?
Du kom inte fram av en slump.
Jag har tänkt på dig och filmen. Det är riktigt synd.
Jag gillar inte att nån stal den från mig,
men det är trots allt bara sex.
- Har du sett den? - Vadå?
- Filmen. - Nej, det har jag inte.
Vill du se den?
- Va? - Alla andra har redan sett den.
Då får filmen den uppmärksamhet den förtjänar: ingen.
Det är inte konstigt att filmen läckte med tanke på hur sexig den är.
- Det är ditt privatliv. - Ja, men dig vill jag visa.
Vill du se den?
Kom, så går vi nånstans där det är lugnare.
Vadå? Gillar du den?
Hur kan du bara visa mig den så där?
Du tittar ju.
Vi behöver väl inte hyckla?
Du tänder på det, va?
Det är sån jag är.
Ta mig för den jag är...
...eller strunta i det.
Ta mig...
Knulla mig.
- Fast... - Vadå?
Jag vill lära känna en person först.
Eller vill du att den andra ska lära känna dig först?
Så att hen inser hur fantastisk du är och faller för dig?
Du tänder på att bli beundrad. Och jag tänder på att tända andra.
Vad ska jag göra med ett miljonarv
som inte kan ge mig allt jag har förlorat tillbaka?
Visst, men du har ju ett hus.
För stålarna kan du betala för att få hjälp med att gå vidare.
Du kan få en trygg framtid utan några bekymmer.
Vet du vad?
Jag har ingen framtid eller pengar till den.
Bara en nutid att uthärda varje dag.
Vad vet jag?
Pengar må inte kunna köpa en lycka, men de kan köpa en nåt liknande.
Tanken var att muntra upp dig, men det kanske blev tvärtom.
- Inte alls. - Jag kanske ska gå.
Nej, stanna.
Jag känner inte dig, men jag trivs i ditt sällskap.
Detsamma.
Käften!
Vi behöver snacka du och jag.
Skrik inte.
Ta det lugnt!
Ja, alltså...
Livet ger oss tecken efter tecken på att vi inte ska vara tillsammans.
Eller så bevisar det att vi övervinner allt som står i vår väg.
Här sitter vi två igen.
Visst, det blir förstås lättare så.
Jag vet det.
Då så.
Hej då, Isadora.
Nej, vänta.
Du får inte bara gå.
Vänta. Sväng lite åt höger.
Lite längre.
Lite till.
Här.
Jag vill dansa.
- Gjorde jag nåt fel? - Nej, det är bara det...
Jag kan inte. Förlåt.
Nej, sluta.
Vad är det?
Jag vet inte, men det går bara inte.
Du är inte redo än helt enkelt.
Jag vill.
Jag vill verkligen. Framför allt med dig.
Jag ska ingenstans.
Förlåt.
Jag borde inte ha kysst dig.
Det är ingen fara. Du behöver inte be om ursäkt.
Jag ville också.
Har du en minut?
Det var länge sen jag kände mig så bekväm i nån annans sällskap.
Jag vill gärna att vi blir vänner. Men bara vänner, jag lovar.
- Ja, det funkar. - Vad roligt. Då säger vi så.
Som din nya vän
vill jag ge mening till de pengar jag har
och ge dig den framtid du tror att du inte har.
Jo...
Vad sägs om att ta ett glas och snacka lite nån dag?
Som i att ha ett samtal med varandra. Vi kan lära känna varandra.
Vi kan väl se?
Vad heter du på Insta eller...?
Var försiktig med filmerna. Man vet aldrig vad som kan hända.
Kan du sluta vara på mig hela tiden?
Vi har precis träffats, och du är lite väl påträngande.
Jag läckte filmen själv.
Va?
Nu ska vi se, mamma.
Brukar inte du uppmana mig att skaffa en rik kille?
Det vimlar av såna på Las Encinas.
Är det normalt att blotta sig själv så där?
Jag fångade deras uppmärksamhet. Nästan alla där vill ha mig.
Om det är nåt jag har lärt dig, så är det självrespekt.
Och att vi har mer att erbjuda.
- Mer än det här. - Jaså? Till exempel vadå?
Vad mer har vi, mamma?
Vi är bara tomma skal.
Precis vad de söker i oss, och det utnyttjar vi.
Jag gör dessutom bara vad de bästa har lärt mig.
Pamela, Paris, Kim...
...och du, mamma.
Det här har du lärt mig.
Även om du har gjort allt för att övertala mig,
kan jag inte ge dig mer pensionspengar nu när Cruz är död.
Tror du att jag är dum?
Klart du kan.
- Du var hans advokat. - Det är en omöjlighet.
En omöjlighet.
Ett adjektiv som idioter använder.
Jag varken kan eller kommer att göra det. Även om du inte vill ses igen.
Avtalet som jag ingick med din pappa och Cruz innebar
att jag skulle få min pension bara jag höll mig borta från min son.
Var det inte så?
Jo.
Då så. Utan pengar, inget avtal. Inget stoppar mig från att söka upp honom.
Joel.
Det är till dig.
Vad fan...
DIN FRAMTID, DIN VÄN – IVÁN
Vad är det?
- Kan du förklara? - Vad ska jag förklara?
Dalmar, går du in på ditt rum?
- Gör det ni. - Snälla.
Jag sticker innan ni förstör morgonen.
Nå?
Jag vet inte exakt när jag sökte, men jag gjorde hur som helst det.
Du har inte nämnt det.
Behöver jag ha din tillåtelse att bli mer än ett enkelt bud?
- Hur ska du ha råd? - Med ett stipendium.
Ett stipendium?
- Har du sökt ett utan att säga nåt? - Jag visste inte om jag skulle få det.
Välj en annan skola.
- Varför då? - Det finns många bra skolor.
- Gå inte på Las Encinas. - Vad gör det dig?
Varför ska jag tacka nej till den bästa skolan?
Fan också.
Så du har pluggat där.
Du har pratat om en statlig skola som du gick på. Du ljög alltså?
Jag nämnde alltså inte min ansökan, och du nämnde inte att du har gått där.
Då är vi kvitt.
Jag pratar inte om det för att det sårar mig
och människor som jag älskar.
Snälla, gå inte där.
Jag vet inte vad som hände dig eller de som står dig nära.
Men alla som har gått där har inte haft det dåligt.
Vissa har det gått bra för.
Det är inte schysst att neka mig den chansen.
- Tänk om de förstör allt för dig också. - Och om inte?
Tänk om jag för första gången i mitt liv får drömma.
Folk förändras där.
Omar...
Jag...
...är säker på mig själv.
Okej?
Jag låter inte nån förändra mig.
Jag pluggar där, tar examen och går därifrån som en vinnare.
Om du älskar mig så vill jag att du litar på och stöttar mig.
Välkommen.
Tack.
- Ska jag visa dig runt? - Gärna.
Hur länge ska jag drömma mardrömmar?
Hur länge dröjer sig min jävla ångest och det mörka molnet kvar?
Du får stå ut med det just nu.
Fly inte. Stanna kvar.
Vad sägs om chockterapi?
Om att möta rädslan?
Det förvärrar bara saken.
Du måste skydda dig själv genom att hålla dig borta.
God morgon.
- Biträdande rektor Luis? - Det stämmer.
Jag kommer från socialhögskolan. Det gäller den betalda praktikplatsen.
- Vad var namnet? - Omar.
Varsågod och sitt.
Så, hur röstar du och ombuden?
För att låta Dídac stanna.
Roberta?
Likadant. Han får stanna.
Hoppas det är för det bästa.
María, som biträdande rektor har jag koll på alla elever.
Jag ansvarar för deras säkerhet.
RAMOS VICOS FAMILJ
Det kan du lita på.
RESOR TILL MADRID
Undertexter: Viktor Hessel