Samu!
Te simți bine?
Da. Mi-e sete. Culcă-te la loc!
Futu-i!
Nu te simți bine.
Mă simt super.
Du-te la culcare!
Omar!
Scuză-mă! M-am săturat să mă vezi așa.
De parcă aș fi un olog.
M-am săturat să mă trădeze corpul. De ce sunt anxios, acum că totul e bine?
E normal, nu?
Era să pierdem apartamentul,
noi doi ne-am despărțit, deși împărțim patul…
Dar n-am pierdut apartamentul. Iar tu ești aici.
Dar când se va schimba asta?
Până și întrebarea asta e jalnică.
Se pare că, în sinea mea, îți cer să nu mă părăsești.
Că altfel o iau razna. Și nu e așa.
- Eu nu văd lucrurile așa. - Poate că ar trebui.
Pot să te îmbrățișez?
- Termină! - De ce? Ce este?
Te simți bine?
Da.
Doar că…
Mi se scoală.
Și mie mi se cam scoală.
Ar fi supergroaznic și superderutant dacă ne-am cupla.
Nu-i așa?
Da. Așa e, ar fi…
Ar fi o greșeală.
Mai bine să n-o facem!
Nu. Să n-o facem!
ELITA
Salut, oameni buni!
Ce mai faceți?
Sper că aveți o dimineață minunată.
A mea e nemaipomenită.
Sunt cu o fată foarte frumoasă. Salută-i!
Bună! Da' înfuleci, nu glumă!
ÎNCHEIE
NICIO POSTARE
Futu-i!
- Fată, ai stricat tot. - Ce?
Puteai folosi un șervețel.
- În loc să… - În loc să ce?
- Jucam un rol. - Știu.
Problema e că tu prezinți totul la fel.
E întotdeauna sexual, promiscuu.
Poftim?
Stai un pic!
Ideea e că, dacă vrem să ajungem altundeva,
trebuie să procedăm diferit, nu?
Hai să schimbăm amândoi felul cum ne purtăm în public!
Pe social media…
Te deranjează?
E spre binele tău.
Nu fi supărată!
Îmi dai un pupic?
Tocmai m-am…
Ce?
Ce-ar fi să chiulim câteva ore și să ne băgăm în pat?
Mă mai gândesc.
Bine.
Iván!
Nici nu-mi spui „bună dimineața”?
Nici eu nu vreau să am de-a face cu mama mea. A noastră.
Și mie mi-a distrus viața. Nu mă trata la fel!
Omule, știi cât e ceasul?
Vin acum.
Omar n-a dormit bine. S-a trezit și n-a mai putut adormi la loc.
Ești sigur că procedezi bine?
Da, sunt sigur. Îl ajut.
V-am văzut azi-noapte.
- Sunteți iar împreună? - Nu.
Nu, sigur că nu.
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
- Cafea! Ce bine! - Poftim!
- Despre ce vorbeați? - Despre nimic.
- Nu cumva i-ai spus… - Nu.
- Sigur că nu. Nu e nimic de spus. - Nu.
Absolut nimic.
Fac un duș.
El știe că nu v-ați cuplat iar?
Deci mama lui Rocío face asta prin fundația ei?
E o dovadă incriminatorie. De-aia e la mâna noastră.
Într-un fel sau altul, toți cei de aici sunt în rahat.
Noi nu suntem.
Nu mai suntem, fiindcă nu voi permite asta.
Nu? Trezește-te! Nu tu ești șefa aici.
Tu ești doar o fațadă.
Mai bine mori decât să recunoști că am făcut ceva bine în viață.
De când sunt patroana, am procedat corect.
Chiar așa?
- Da. - Cine spune? Tatăl tău?
Mira-m-aș! E foarte nemulțumit că ai oprit evacuarea.
Eu? Tot nemulțumită.
Iubitul tău?
Bun, acolo e mai logic.
- I-ai ajutat pe el și pe ai lui. - Nu-l amesteca pe Dídac!
- Știi ce face familia lui? - Ce?
Vor să cumpere toate apartamentele din blocul pe care voiam să-l demolăm.
Dacă blocul e al lor, rămânem fără teren pentru a extinde Isadora House.
De-aia te-a convins să oprești evacuarea. Ca să tragă de timp.
Nu te cred.
Sau, cel puțin, mă îndoiesc. Nu.
Ascultă-mă o dată în viață! Nu te încrede în băiatul ăla!
E o afacere dubioasă.
De-aia am vrut să te țin departe de ea. Departe de toate astea.
Vreau doar să știi că, dacă am făcut vreodată ceva
care să te separe sau să te înstrăineze de Dídac,
a fost numai ca să te apăr, să te protejez.
- Ce ai făcut ca să mă înstrăinezi de el? - De toate.
Amazona?
Amazona.
- Și atacul armat. - Ești dusă cu capul.
- Rău de tot. E grav. - Nu e prea târziu.
Spune-i tatei că nu vrei să te amesteci și fă-te nevăzută!
Pleacă un timp! De exemplu, la Paris. Dintotdeauna ți-a plăcut Parisul.
Doar pentru un timp. Gândește-te bine!
Salut, oameni buni!
Ce mai faceți?
Sper că aveți o dimineață minunată.
A mea e nemaipomenită.
Sunt cu o fată foarte frumoasă.
Haide! Salută-i!
Bună?
Arăți minunat.
Da?
- Nu știu, parcă aș fi altcineva. - Nu?
Eu cred că arăți super.
Ești tu însăți, mai mult decât oricând.
Când Sara își ia restul hainelor, le punem pe ale tale aici.
- Bine? - Bine.
PINK REBELLION DE SARAULGOALS
Nu-ți asculți niciodată mama, dar acum a reușit să te pună pe jar?
Da. M-a pus pe jar. Ce pot să spun?
Sunt nespus de suspicioasă, iar acum sunt și mai și.
Te-am rugat să oprești evacuarea pentru prietenii noștri de acolo.
N-am nicio legătură cu afacerile familiei mele.
Jură!
Ce să jur?
Că nu-ți ajuți familia profitând de ai mei și de mine!
Jur.
Bine.
Te cred. Scuze!
Credeam că mă pot descurca, dar lucrurile se complică.
Nu-i nimic. Știi că sunt aici ca să te ajut.
Și că te iubesc.
Și eu te iubesc.
Am mai puțin de o jumătate de oră să bem o cafea.
Nu înțeleg de ce e așa de urgent.
Trebuie să vorbim.
Hai să ne luăm o cafea!
Toate bune?
Nu arăți bine.
Nu prea dorm.
De ce?
Te îngrijorează ceva?
Putem discuta sincer? Am nevoie. Mă roade pe dinăuntru.
Sigur că putem.
Mamă…
Primești mită sau nu?
- Iar începi? - Și pentru ce?
Nu mă mituiește nimeni. Termină!
Nici nu mă poți privi în ochi. Ori îmi spui adevărul…
Ori ce?
- Atât îmi mai trebuie, să mă ameninți. - La naiba cu cafeaua! Și cu tine.
- Nico, ai un moment? - Da, sigur.
Pa!
I-ar deranja pe ai tăi dacă aș sta la tine două zile?
- Nu știu. De ce? - Trebuie să plec de acasă.
N-o suport pe mama. Mă minte în față.
Nu-ți face griji! Îmi găsesc eu ceva.
- Nu, o să-i întreb. - Las-o baltă! Nu vreau să deranjez.
E vorba de Eric.
S-a obișnuit cu medicamentele și nu vreau să-l dau peste cap.
Crezi că eu îl pot da peste cap?
Mersi că mă crezi în stare de așa ceva.
Dar te asigur că nu pot.
Dar înțeleg. E în regulă, pe bune.
Nu, vino! O să fie bine.
- Da? - Da.
Uită-te la ea, încheiată până la gât!
Am decis să-mi schimb aspectul, știți?
Un nou iubit, un nou aspect. Nu știu cine a decis asta.
- Te oftici că nu-s despuiată. - Deloc.
Medicamentele mă ajută să scap de obsesii absurde.
Sigur.
Și nu mi-e iubit, ca să știți.
-Raúl, ce faci aici? -Bună!
- Ți-am adus prânzul. - La liceu? Și mai zici că „o luăm încet”?
E o nimica toată.
- Da. - Dacă te supără…
Nu. Nu, îl vreau. Mulțumesc.
Chloe!
Fir-ai tu să fii, eu sunt, Chloe!
De ce nu-mi răspunzi la telefon?
Ne vedem acasă, bine?
- Unde ai fost? - Undeva.
- Cu el? - Nu te privește.
Nu e iubitul Sarei?
Mamă, te rog să mă lași în pace.
Ce ai? Petrecem o seară minunată,
apoi dispari, nu vii acasă, nu răspunzi la telefon.
Spune-mi care e problema ta!
Mi-e scârbă de tine.
Și nu vin acasă fiindcă nu suport să te văd. E clar?
- Bună! - Ce faci aici?
Haide! Am venit la Chloe.
- Probabil știi că suntem apropiați. - N-am știut.
- Nu? - Mult succes!
Mersi. Ascultă!
Vii mai târziu ca să-ți iei restul lucrurilor?
Așa ne-am înțeles.
Nu-i de tine o fată ca Chloe.
Hopa! Ți-a luat ceva timp, nu?
- Ce? Ești geloasă? - Faci asta ca să fiu geloasă?
Poate. Reușesc?
Mai bine mor, boule.
Cred că deja ți-e dor de mine.
Hai să nu mai vorbim! Îmi iau lucrurile pe tăcute.
CONFIRMĂ CODUL
PINKREBELLION19191919 NICIO POSTARE
Frumosule!
Orez cu anghinare. Știu că-ți place.
Ajută-mă să pun masa, te rog!
Minunat!
Îl așteptăm pe Dalmar?
Nu. Prefer să iau cina singur cu tine.
Omar!
Futu-i!
Iartă-mă!
Știu că nu suntem împreună.
Și îți promit că nu mă las luat de val.
Doar că e așa de bine când totul e în regulă, încât…
Nu vreau neînțelegeri între noi.
Nici eu.
Dar între a fi un suflet chinuit bântuind prin casă,
cu atacuri de panică la fiecare cinci minute,
și a fi funcțional, gătind cina, o prefer pe a doua.
Haide! Gustă!
E bună?
Foarte bună.
Și cu cât mă însănătoșesc mai curând, cu atât mai curând vei fi liber.
Nu pune problema așa, bine? Sună groaznic.
- Nu mă simt captiv aici, cu tine. - Ba da, un pic.
Dar îți promit că mă fac bine. N-o să te mai simți responsabil de mine.
Și vei putea fi cu Iván, dacă vrei.
Cum merge cu el?
Prefer să nu vorbim despre Iván.
E prea ciudat?
- Un pic, nu? - Așa e.
Deci crezi că sunt prea fragil
ca să accept că ții la el și că o voi lua razna.
Te vei simți responsabil ca înainte
și vei fi iar prins într-un cerc vicios din care nu știi cum să ieși.
Ușurel! Glumesc.
Râd de mine și de toată situația asta.
Să ne relaxăm! O cină plăcută, niște vin…
Și fără sex.
Jur.
Nu-ți face griji! Nu trebuie să juri.
Îți jur eu.
Termin!
Raúl, sunt acasă.
Bună!
Pentru ce atât vin? Trei stic…
Ce naiba caută ea aici?
Bună, draga mea. Uite, am adus niște whisky!
Minunat!
Nu i-ai spus că vin?
Am invitat-o ca s-o cunosc și să vadă că ești bine.
Fără să mă întrebi?
Cară-te!
- Chloe! - Nu, să se care!
Carmen, scuză-ne o clipă!
Chloe, hai în bucătărie!
- Doar când pleacă ea. - Chloe!
Nu știu despre ce e vorba.
- Haide! - Am rămas mască.
Tu nu înțelegi.
- Așa… - Nu vreau să am de-a face cu ea.
Iubi, liniștește-te!
Nu poți pleca de acasă și locui aici pur și simplu.
- Deci acum te deranjez? - Nu. Dar voiam să o luăm încet.
Mi-ai spus „iubi”.
Mi-a scăpat. Scuze! Am spus că vom proceda corect, nu?
Asta înseamnă și să stai de vorbă cu ea.
Dar nu vreau să discut cu ea. Să fiu lângă ea.
Chloe, e mama ta. Da? Pe ea o ai și numai pe ea.
Hai să mâncăm și să lăsăm negativismul!
Voi fi lângă tine tot timpul.
Bine?
Haide! Zâmbește!
Cina e gata, copii!
Spune-i lui Rocío că nu e de regulă așa! Femeile nu fac tot.
Aici împărțim treburile în mod egal.
De exemplu, tata gătește întotdeauna. Doar când e pui. Atât știe să gătească.
- Așa e. - Vedeți? Pui.
Iată puiul!
Eric, servește-te!
Nu. Nu mi-e foame din cauza pastilelor.
N-am chef de nimic.
E normal, Eric. Efectul se va echilibra.
Nicio problemă!
Trebuia să încetinesc lucrurile în mintea mea.
Când nu mi-e foame și sunt somnoros, parcă aș fi fumat ceva…
dar fără să-mi stric plămânii.
- Dar dacă fumai ceva, ți-era foame, nu? - Nico!
Putem să nu mai vorbim de droguri? Ce-o să creadă musafira?
Da.
Ce-o să cred?
Îmi place să vă văd așa.
Ca o familie iubitoare și grijulie.
Și care discută.
Săptămâna trecută era un butoi cu pulbere.
Din vina mea, de fapt. Dar au avut răbdare cu mine.
Așa că mă voi revanșa. Voi lua comprimate o eternitate.
Și dacă nu mai simt foame sau nimic altceva…
O să supraviețuiesc, nu?
Pas cu pas, Eric. Mergi bine.
Nico, pulpă sau piept?
- Ce dorești? - Pui.
Deci…
Practic, mama lui Rocío face trafic cu bebeluși prin fundația ei.
Incredibil!
E nasol de tot.
Și, desigur, părinții mei o șantajează, iar ea face ce vrem noi.
Suntem într-un mare rahat.
COPIAZĂ SAU FOTOGRAFIAZĂ DOCUMENTELE ALEA.
Ce faci? Cine ți-a scris?
Te-ai schimbat la față.
Fratele meu e mai enervant decât oricând.
Isa,
promit că niciuna din porcăriile care ne înconjoară nu ne va atinge.
Îți jur.
- Promiți? - Da, mă jur.
Vreau să facem dragoste de parcă ar fi ultima oară.
- O spui de parcă așa ar fi. - Nu se știe.
Cu familia ta, a mea, cu judecătoarea, cu șantajul…
Cine știe ce aduce ziua de mâine?
Nu știe nimeni.
Ce? Nu poți dormi cu Nico?
Cam sforăie, nu?
Pot să stau un pic cu tine?
Da, sigur.
I-am promis vărului tău să nu te dau peste cap cu prezența mea și iată-mă!
Mă sui în patul tău.
Acum nu mă poate supăra nimic. Puterea chimicalelor.
Chiar accepți asta așa?
Da.
- Așa trebuie. - Nu pari tu însuți.
Măi fată!
Ar trebui să mă ajuți, nu să te îndoiești.
Bine, scuze. Îmi pare rău. Fir-ar să fie! Iartă-mă!
Fir-ar!
Ce este?
Pastilele mă fac praf de la brâu în jos.
Nu-mi pasă.
Așa o fi…
Dar mie, da.
Hai să dormim, bine?
Știi?
Patul e cam mic pentru amândoi.
OLANZAPINĂ SANTOX 7,5 MG
- Ce faci? - Cum merge?
Salut, băieți!
Cum merge?
Ce vrei?
Avem mefedronă, ecstasy, amfetamine, mescalină, cocaină.
- Pe alese! - N-ar trebui s-o fac.
Tipul se dă curățel.
Te-au îmblânzit, amice.
Cine are cocaină?
Nu mă obișnuiesc să te văd îmbrăcată așa.
- Nu e stilul tău. - Cadou de la Raúl.
Și fiindcă e de la Raúl, îți place, nu?
Tu nu ești așa. Arăți ca Laura Ingalls.
Cine?
Cine sunt eu, după părerea ta?
Bine, o să-ți spun.
Ești o femeie puternică, independentă,
cu identitate clară, cu două ovare cât mingile de volei.
Nu ești o păpușă Barbie pe care s-o îmbrace un puștan,
cu căsuță de jucărie și atitudine de Barbie.
Nu e păpușa Barbie a nimănui.
Și lucrurile nu stau deloc așa.
Carmen!
Mă scuzi, dar nu sunt așa.
În plus, ea poate face ce vrea ea.
Carmen, chiar aș vrea să ne înțelegem.
Serios!
Uite cum facem!
Ce ziceți de un selfie în familie?
Raúl, nu e momentul pentru selfie.
Ba da. Așa alungăm și negativismul, nu?
Haideți!
Carmen, întoarce-te!
Așa!
RAÚL TOCMAI A POSTAT: CINĂ ÎN FAMILIE!
@PINKREBELLION19191919 E ONLINE
Nu înțeleg, Chloe. Zău așa!
Nu ți-a cerut nimeni să înțelegi.
Și cu iubitul tău expres ce e?
MESAJ NOU DE LA RAÚL
MĂ URMĂREȘTI DINTR-UN CONT FALS. NU RECUNOȘTI CĂ ȚI-E DOR DE MINE?
Nu-ți cer decât să fii rezonabilă, bine?
- Ai moștenit asta de la mine. - Tu, rezonabilă?
Nu mă face să râd! N-ai pic de rușine.
- Ce ți-am făcut, Chloe? - Întreabă-l pe Iván!
Ce ai făcut cu el?
Nu-ți face griji! El știe totul.
I-am spus chiar eu.
Și nu-l mai căuta, căci nu vrea să ne vadă pe niciuna.
- Chloe! - Nu.
Ar trebui să pleci.
Te conduc eu.
Las-o să respire, bine?
Și dispari o vreme din viața ei!
Tu să taci, puștiulică!
E fiica mea, da?
N-o voi lăsa aici, ca să-i comanzi tu.
Înțeleg că mamele vor ce e mai bine pentru copiii lor,
dar voi nu vă dați seama ce moștenire toxică ne lăsați.
De cele mai multe ori.
La revedere!
CĂTRE IVÁN: EȘTI TREAZ? TREBUIE SĂ VORBIM.
ȘTIU CĂ AI AFLAT TOTUL.
Ești aici. Scuze!
Fain concert ați dat azi-noapte!
- Ne-ai auzit? - Sărbătoriți că nu v-ați cuplat iar?
Nu ne-am cuplat iar.
De unde să știu? V-o trageți mai des acum decât când erați împreună.
Măcar Omar e mai binedispus.
Deci te fuți cu Omar ca să-l faci fericit.
Mișto tehnică, omule!
- Nu asta am vrut să spun, Dalmar. - Dar ce?
Nu știu. Nu vreau să mă judeci.
Vrei să fii cu Omar sau nu?
- Nu, asta mi-e foarte clar. - Omar știe?
- Da. - Eu nu cred că știe.
Știe, la naiba!
Dacă știe, atunci te manipulează.
Poftim?
Cum adică? Omar nu e așa.
Nu spun că o face dinadins. Știu că e de treabă, dar…
Cred că ar face orice ca să te convingă să rămâi,
fiindcă încă te iubește mult.
Iar tu, cu firea ta sentimentală, îl lași să facă asta.
Omule,
e mult mai complicat decât atât.
- Și vreau să se facă bine. - Da, înțeleg asta.
Dar e timpul să își asume răspunderea pentru viața sa.
Iar tu, pentru a ta.
Cine ești tu, după mine?
Nu cea de aici, asta e clar.
Ea nu e fiica mea.
CĂTRE ERIC, DE LA CHLOE: CE MAI FACI?
Salut!
Bună!
Bei o bere, ceva?
Prefer să mă fut.
Futu-i!
Trăiască Viagra!
Eram mort de la pastile.
- De la pastile da, dar de la cocaină nu? - Nu, la naiba!
- Era de la pastile. - Taci și fute-mă!
Termin imediat, bine?
- Eu nu. Așteaptă! - Termin!
Băga-mi-aș!
- Hai să dansăm! - Nu-mi găsesc chiloții.
Ne vedem acolo.
- Să nu stai mult, bine? - Bine.
CĂTRE MAMA, DE LA CHLOE: ASTA E FIICA TA?
CĂTRE IVÁN, DE LA JOEL: SALUT, PROBABIL CĂ DORMI…
DE LA CARMEN: EȘTI TREAZ?
VREAU SĂ VORBIM. ȘTIU CĂ AI AFLAT TOTUL.
DE LA JOEL: SALUT, PROBABIL CĂ DORMI…
- Salut! - Ce bine că mi-ai scris! Aveam nevoie.
Muream să vorbesc cu tine.
O fi de rău?
Niciodată, dacă vrei să vorbești cu mine.
Iván!
- Pot să te văd? - Da.
Sigur.
Hai la mine acasă!
Bună!
Salut!
Ce s-a întâmplat?
Trebuia să te văd.
Trebuia să fiu cu tine.
Dar nu știu dacă îți fac bine.
Ești singurul care îmi face bine în clipa asta.
Am nevoie de un om bun lângă mine.
Te simți bine?
Tremuri.
- Da, mi-e bine. - Tu?
Iván!
Spune-mi!
Nu știu ce va fi cu mine și Omar.
E mult prea complicat.
Vrei să fii aici?
E tot ce vreau.
Și eu.
Vreau să mă gândesc la noi doi.
Sincer!
E tot ce vreau.
Sincer!
La naiba cu toate, vreau doar să fiu cu tine!
Numai cu tine.
Nico,
vărul tău nu e acasă.
Cred că a plecat azi-noapte…
și cred că e vina mea.
Ce este?
Sunt copii după regulamentul privind construcțiile rezidențiale.
Nimic nu o incriminează pe Catalina.
Absolut nimic.
Ce cauți pe canapea?
Ce se întâmplă?
Omar!
Haide!
Ai luat ceva?
- N-am nimic. Lasă-mă! - Pe naiba.
Ce s-a întâmplat? Ieri erai bine.
Era o minciună, Dalmar.
Nu vrea să fie cu mine.
A fost plecat toată noaptea.
Iar eu l-am așteptat ca un prost. Sunt jalnic, omule.
Și sigur e cu Iván. Pun pariu că sunt iar împreună.
Nu se poate.
O să faci o criză ori de câte ori pleacă?
- Cred că durerea te face egoist. - Nu vreau să fiu așa.
Dar n-am ce face.
Nu mă pot opri.
Auzi?
Înțeleg că ești bolnav, dar Joel nu merită asta.
Nu-l trage în jos!
Asta nu te va ajuta să-ți revii.
Nu merge așa. Și tu știi asta.
- Mergem? - Unde?
La automatul de cafea.
- Aici, la liceu? - Da.
- Nu vrei altundeva? - Nu te teme, o să meargă repede.
Nu o lungesc.
Nu-mi pasă ce spune ADN-ul.
N-ai fost niciodată acolo pentru mine. Nu ești mama mea.
Iar eu nu sunt fiul tău.
- Câți vrei? - Poftim?
Bani. Câți vrei?
E prea mare coincidența că ți s-a trezit instinctul matern
tocmai când a murit tata.
Pentru asta ai venit.
Pentru bani.
- Ești nedrept… - O jumătate de milion?
Un milion?
Două?
Unu pentru fiecare copil pierdut?
Bine, perfect.
- Două milioane e bine. - Îmi sun avocații, să facă transferul.
Să nu te mai văd!
Bună, frumosule!
Mă mut înapoi cu ai mei o vreme.
O să fie bine, îți promit.
Așa e cel mai bine pentru amândoi.
Păstrăm legătura, bine?
Mersi pentru tot.
Te iubesc, Joel.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu