‫מרקוס דאלגו אלונסו.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-ברוך הבא.‬
‫ג'ואל קסטיאנו סולר.‬
‫ברוך הבא.‬
‫תודה.‬
‫ברוך הבא.‬
‫קלואה איברה סילווה.‬
‫- ג'ואל קסטיאנו -‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-תודה.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫מעולה. ברכותיי לכולם.‬
‫אתם חברים באלומני באופן רשמי.‬
‫- אליטה -‬
‫אני ממש מצטער.‬ ‫-אתה בכלל לא מצטער, ג'ואל!‬
‫אתה בן זונה אנוכי!‬
‫ואני נשבעת באלוהים‬
‫שתתחרט על זה כל ימי חייך. אני נשבעת.‬
‫את לא נראית כל כך טוב. קרה משהו"?‬
‫הכול, בעיקרון.‬
‫תאמרי לי איך אני יכול לעזור.‬
‫אני מתגעגעת לאבא שלי, לואיס.‬
‫הוא לא עונה לטלפון,‬
‫וכשהוא עונה, הוא מנתק לי מייד, ו… ‬ ‫האמת היא שאני רוצה לראות אותו.‬
‫אני רוצה לבקש ממנו סליחה,‬ ‫לומר לו שהוא צדק,‬
‫ולבקש את עזרתו, כי אני לא יכולה יותר.‬
‫את רוצה ביקור משפחתי.‬
‫כן.‬
‫בבקשה.‬
‫איסה, המתקן שאבא שלך נמצא בו‬ ‫לא מאפשר מבקרים.‬
‫מה אתה רוצה בתמורה?‬
‫לא. תהיי חייבת לי שתי טובות.‬ ‫ועוד שתיים גדולות.‬
‫קדימה. תבקש.‬
‫שאזמין שירות חדרים?‬
‫כן, רעיון טוב.‬
‫אבל תתלבשי. את לא יכולה להישאר בפיג'מה.‬
‫תתפשטי, תתקלחי, תחליפי בגדים. לא יודע.‬
‫תתייפייפי. זו ארוחת ערב מיוחדת.‬
‫אתה בטוח שתוכל לסדר את העניין עם אבא שלי?‬
‫אעשה כל שביכולתי. תהיי בטוחה בזה.‬
‫ותחייכי, חמודה.‬
‫אני אוהב אותך יותר כשאת מחייכת.‬
‫קדימה, לכי להתקלח.‬
‫אני הולך, טוב? יש לי פגישה עם וירחיניה.‬
‫אגב,‬
‫מחר אירוע האלומני הראשון שלך.‬
‫אה, שכחתי.‬
‫אני משאיר את זה פה, טוב?‬
‫מה זה?‬
‫דמי החברות שלך.‬
‫מה זאת אומרת? יש דמי חברות?‬
‫כן, ג'ואל. ברור שיש דמי חברות.‬
‫אנחנו צריכים לשלם על אירועים,‬ ‫נסיעות, סימפוזיונים…‬
‫אלה רק תירוצים לבלות בחו"ל.‬
‫אחזקה ובלה בלה בלה.‬
‫אלפיים אירו דמי חברות. אתה צוחק עליי?‬
‫לא, למה?‬ ‫-לחודש?‬
‫אלף לחודש ועוד אלף לאירוע של מחר.‬
‫וזה אירוע זול יחסית.‬ ‫-הקטור, אני ישן פה, וממלצר. בסדר?‬
‫אני לא יכול לשלם אפילו 100 אירו.‬
‫אה, בגלל זה אנחנו לא לוקחים מלגאים.‬
‫תשמע. אני אטפל בדמי החברות ובהוצאות שלך.‬
‫לא, מה פתאום.‬ ‫את שכר הלימוד שלי כבר משלם ה…‬
‫ה…?‬
‫איוון.‬
‫הוא צריך להדאיג אותי?‬
‫לא. אני מסרב להסתמך עליו,‬ ‫עליך או על כל אחד אחר.‬
‫תחשוב על זה כעל הלוואה.‬
‫טוב. ומתי אחזיר לך? ואיך?‬
‫מה עם זה?‬
‫נגיד שהאירוע של מחר הוא תחרות‬ ‫עם פרסים גדולים מאוד.‬
‫את דמי החברות,‬ ‫העלויות הנוספות, והסכום שבקופה,‬
‫אנחנו בדרך כלל נותנים לצדקה.‬
‫אז אם אזכה, ואני תמיד זוכה, אתן לך אותן.‬
‫אז אני מקרה הסעד שלך עכשיו?‬
‫ג'ואל, עם פרס כזה,‬ ‫תוכל להפסיק לדאוג לדמי חברות, שכר לימוד, ‬
‫ועוד הרבה דברים להרבה זמן.‬
‫מותק, את לא מבינה כמה אני גאה בך‬
‫וכמה אני מתרגשת בשבילך.‬
‫מתרועעת עם בני משפחת קרוויץ.‬
‫קפה? דיאט קולה?‬
‫לא מפליא שהוא מתנהג ככה.‬
‫נפרדת ממנו בהודעת ווטסאפ.‬
‫אני יודעת. אבל זו הייתה הדרך הכי טובה.‬
‫כן, כי הוא כנראה היה לבד, בבית,‬
‫במרחב בטוח,‬ ‫שבו הוא יכול להגיב איך שהוא צריך.‬
‫ברור, אהובה שלי.‬ ‫-כן.‬
‫הצעירים של היום מתחשבים יותר מדי…‬
‫מי מפריע עכשיו?‬
‫לכי תביאי לי משהו מהמכונה.‬ ‫-מה קרה?‬
‫כלום, מתוקה. סתם נודניק‬ ‫שמעוניין להיפגש איתי שוב, ואני לא.‬
‫קפוצ'ינו. תודה.‬
‫- 100 אלף אירו,‬ ‫בשטרות של 50 אירו, בתיק ספורט -‬
‫- תאי אחסון לשמירת חפצים -‬
‫אתה נראה טוב, אבא.‬
‫ואת נראית רזה מדי.‬
‫איזה נודניק. לא נכון.‬ ‫-זה נכון. את בקושי אוכלת.‬
‫טוב…‬
‫מה שלומך?‬
‫אני מרגישה זוועה.‬
‫לא משהו, למען האמת.‬
‫אה… חשבתי שאת יותר חזקה מזה.‬
‫שאף אחד לא יוכל לעצור או לשבור אותך.‬
‫שאת בת נאמנה.‬
‫תסלח לי, אבא.‬
‫כן, התנצלויות לא יוציאו אותי מכאן.‬
‫מה שיוציא אותי מכאן‬ ‫הוא מה שאבקש ממך לעשות.‬
‫בטח. אעשה כל מה שתרצה.‬
‫את זוכרת את סיבראן?‬
‫לא. מי זה?‬
‫ראית אותו מיליון פעם.‬ ‫בטח היית מרוכזת בעצמך.‬
‫בבקשה. עשינו איתו עסקים כמה פעמים.‬
‫ובואי נגיד‬ ‫שאנחנו עדיין חייבים לו הרבה כסף.‬
‫מה זה הרבה?‬
‫הרבה מאוד.‬ ‫-ו"אנחנו" זה אתה ואימא?‬
‫לא. "אנחנו" זה שלושתנו. אני, אימא ואת.‬
‫מכיוון שאת הבעלים עכשיו,‬
‫אני רוצה שתמכרי הכול לסיבראן,‬ ‫לא משנה כמה הוא יציע.‬
‫לא, אני לא רוצה למכור שום דבר.‬ ‫-כן.‬
‫זה מטופש למכור.‬ ‫-את תעשי את זה.‬
‫תני לו מה שהוא רוצה.‬
‫עם הכסף הזה,‬ ‫תחזרי לכאן מהר ותשחררי אותי בערבות.‬
‫זו העדיפות העליונה שלך.‬ ‫תשכחי מהצלת העסק.‬
‫העדיפות העליונה שלך‬ ‫היא לשלם את דמי הערבות,‬
‫ולהוציא אותי מכאן‬ ‫כדי ששלושתנו נוכל לנסוע רחוק, לארגנטינה.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫המקום היחיד שבו, יום אחד,‬
‫אולי אשכח איזו אכזבה היית בתור בת.‬
‫אתה מאוד דרמטי, אבא. אני יכולה לתקן הכול.‬
‫אחזיר את החובות, אשלם לסיבראן…‬ ‫-איסדורה…‬
‫ארוויח כסף…‬
‫איסדורה! את לא מקשיבה לי.‬
‫אל תתווכחי.‬
‫אין לי הרבה זמן.‬
‫מה זאת אומרת, אבא?‬
‫לכי לדבר עם סיבראן,‬
‫ותעשי בדיוק מה שביקשתי ממך.‬
‫לא. חכה.‬
‫יש לי המון דברים להגיד לך.‬
‫אני באמת אכזבה בתור בת?‬
‫ביי.‬
‫מותק, מותק, תקשיב.‬
‫רגע, תגיד משהו. מה שלומך?‬
‫שיט.‬
‫בת זונה!‬
‫שלום.‬
‫אני אימא של קלואה.‬
‫אתה ממש מוכר לי.‬
‫אתה מכיר את הבת שלי, לא?‬ ‫-כן.‬
‫אהא.‬ ‫-איך אפשר לעזור לך?‬
‫אני מחפשת…‬ ‫-גברתי.‬
‫… את הבחור השחרחר.‬
‫טוב, לא "שחרחר".‬
‫דלמאר.‬
‫דולמאר.‬ ‫-דלמאר.‬
‫מצטערת. שמות מבלבלים אותי.‬
‫ואם הם אקזוטיים, זה עוד יותר גרוע.‬
‫כן.‬ ‫-הוא בבית?‬
‫אני בטוחה שכן. ראיתי אותו נכנס.‬
‫לא ראיתי אותו נכנס, אבל… דלמאר?‬
‫אימא של קלואה מחפשת אותך.‬
‫שלום.‬
‫שנדבר, חתיך?‬
‫אני צריכה לספר לך משהו על קלואה.‬
‫אני יוצא. אשאיר אתכם לבד.‬
‫בסדר.‬ ‫-עומאר, לא. חכה.‬
‫שמחתי לפגוש אותך.‬ ‫-אל תלך.‬
‫יום נעים.‬ ‫-הגיע לך מכתב.‬
‫ביי!‬
‫אתם גרים עם עוד מישהו?‬
‫בטוח?‬
‫אפשר לקבל כוס מים? עם קרח.‬
‫מה רצית? איך אפשר לעזור?‬
‫מספיק עם הרשמיות.‬
‫אתה סוחט אותי.‬
‫אתה פוחד מהמשטרה, דלמאר?‬
‫מה?‬
‫גם אני.‬
‫כי אם המשטרה תראה את הסרטון,‬ ‫עלולים לחשוב שאני קשורה למה שקרה לראול.‬
‫ואני בטוחה שתבין שזה לא היה המצב.‬
‫הא?‬
‫זה כמו ש…‬
‫כמו שאקח את הסכין הזה…‬
‫כן? ואחתוך את עצמי.‬
‫ואלך לתחנת המשטרה,‬ ‫ואגיד להם שאתה עשית את זה.‬
‫למי הם יאמינו? תגיד לי.‬
‫אישה לבנה, ספרדייה, בגיל מסוים…‬
‫או…‬
‫אני צריכה להמשיך? לא, נכון?‬
‫בחייך, חמוד.‬
‫תחזיר לי את הכסף, בסדר?‬
‫נשכח מהסרטון ומכל השטויות האלה,‬
‫ונמשיך הלאה כאילו כלום לא קרה.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫ביי.‬
‫- ממשלת ספרד‬ ‫משרד ההגירה -‬
‫- לעזוב את המדינה בתוך חודש -‬
‫לא יכולנו להיפגש במקום אחר?‬
‫זה ייקח רק רגע. בוא.‬
‫עוד הלוואה שנדחתה.‬ ‫-אני לא מאמינה לזה.‬
‫כל הבנקים סיכמו לסרב להלוות לי כסף, או מה?‬
‫את רוצה כוס מים?‬
‫לא.‬
‫אז תמכרי לחבר של המשפחה. סימבל?‬
‫סיבראן? לא, אני לא יכולה.‬
‫אתה יודע איך ההרגשה‬ ‫לאכזב את ההורים שלך?‬
‫אני הומו מוסלמי. אני ייודע.‬
‫נכון. מצטערת.‬
‫מה שאני צריכה לעשות זה להציל את העסק שלי,‬
‫ולזרוק את זה להורים שלי בפרצוף.‬ ‫זה מה שאני צריכה לעשות.‬
‫אה, כן?‬
‫כן.‬
‫איך?‬
‫היי. לא. בואי.‬
‫בואי הנה.‬
‫שלא יראו אותך בוכה.‬
‫אני לא הולכת לבכות.‬ ‫אבל אני לא יכולה יותר, עומאר.‬
‫את לא חברה טובה של איוון?‬
‫והוא לא עוזר לנזקקים?‬
‫אני לא יכולה. אני אמות מבושה. זה המון כסף.‬
‫טוב, בשביל זה יש חברים.‬
‫אחי, אתה מבין למה אתה נכנס?‬
‫אלומני הם חבורת פשיסטים.‬
‫אחותי מכירה אותם. הם משהו מיוחד.‬
‫לא אכפת לי מזה.‬
‫לא אכפת לך שאתה מצטרף לכת פשיסטית?‬
‫אני עושה את הקטע שלי.‬ ‫-ומה הוא?‬
‫יוצר קשרים.‬
‫קשרים שאתה לא יכול להרשות לעצמך.‬ ‫-טוב, אחשוב על פתרון לדמי החברות והכול.‬
‫זה מה שאני תמיד עושה.‬
‫ג'ואל, לאס אנסינאס אמורה להיות‬ ‫הימור בטוח לעתיד, ותראה אותי.‬
‫בחייך, תהיי מציאותי.‬
‫אחותך מסתדרת יפה מאוד.‬
‫לא?‬
‫נו, אז בבקשה.‬
‫התאבנת פתאום.‬
‫אשמח לתשובה, בבקשה.‬
‫זה הרבה כסף.‬
‫אני יודעת.‬
‫תראי, איסה…‬
‫אם אלווה לך את הסכום שאת מבקשת,‬
‫אני רוצה שתבטיחי להחזיר לי לפני הכול.‬
‫לפני שתחזירי למלווים אחרים,‬ ‫לפני שתכסי על ההוצאות,‬
‫והרבה לפני שיהיו רווחים, אם בכלל.‬
‫ואני בספק אם יהיו כאלה.‬
‫מה?‬ ‫-תשמעי.‬
‫תחזירי קודם כול לי.‬
‫תחזירי לכל השאר.‬
‫תכסי את ההוצאות,‬
‫ואז תעשי רווחים.‬
‫וכל רווח יהיה משותף, כמובן,‬
‫אבל אני בספק שיהיו רווחים בכלל.‬ ‫-אתה לא סומך עליי.‬
‫אני סומך עלייך.‬ ‫-לא. אני לא מאמינה.‬
‫אני סומך עלייך,‬ ‫אבל עמדת הדיג'יי בדיוק התפרקה.‬
‫שוב אתה חוזר לסיפור הזה, איוון?‬
‫יש דוח משטרה איפשהו?‬
‫היו לי את כל המסמכים.‬ ‫המבנה התמוטט. מזל נאחס.‬
‫דברים קורים, מה אני יכולה לעשות?‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אבא שלי, אימא שלי, החבר הכי טוב שלי.‬ ‫אף אחד לא סומך עליי.‬
‫אני סומך עלייך, אבל…‬ ‫-עזוב, איוון. המון תודה.‬
‫אבקש שיביאו לך את החשבון.‬ ‫ואתה יכול לשכוח מהנחה.‬
‫מתוקה?‬
‫כן?‬
‫דיברת עם סיבראן, לא?‬
‫מה?‬
‫אה, לא. לא, בסוף לא עשיתי את זה.‬
‫מה זאת אומרת "בסוף לא"?‬
‫אמצא פתרון אחר, אימא.‬
‫מספיק, מתוקה.‬ ‫תקשיבי לי פעם אחת בחיים שלך.‬
‫אבא שלך אמר לך למכור הכול לסיבראן,‬
‫וזה בדיוק מה שתעשי. את שומעת אותי?‬
‫אימא, אני לא…‬ ‫-אנחנו נוציא את אבא שלך מהכלא.‬
‫המקום שאליו את הכנסת אותו, פרחחית עקשנית.‬
‫את יודעת מה נעשה? נתקשר לסיבראן ברגע זה.‬
‫את תדברי איתו כאן איתי,‬ ‫כי לא נראה שאת קולטת. קחי.‬
‫היי, סיבראן. מה שלומך?‬
‫לא, לא. זו איסדורה, הבת שלה.‬
‫כנ"ל.‬
‫זו ההצעה שלך?‬
‫יש לי יותר כסף מזה בבנק.‬ ‫-עם מה שאתם חייבים לי, נתקזז.‬
‫אני צריכה לשלם את דמי הערבות של אבא שלי.‬ ‫-זה לא נתון למיקוח.‬
‫כמה אנחנו חייבים לך?‬
‫לא.‬
‫נתתי לאבא שלך יותר מדי זמן.‬ ‫לא אתן לך עוד.‬
‫יש לך עד סוף היום לקבל החלטה.‬
‫כן? תפוס!‬
‫איזה זין.‬
‫אלוהים אדירים. כולם משתינים בו זמנית?‬
‫- מלתחות גברים -‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה נשמע, ג'ואל?‬
‫הכול בסדר, ואצלך?‬
‫טוב.‬ ‫-אחלה.‬
‫תשמע, זה נכון,‬ ‫מה ששמעתי על האירוע של אלומני?‬
‫איך אתה יודע?‬
‫קלואה סיפרה לנו.‬ ‫-היא לא הייתה אמורה לספר.‬
‫לא, זה לא נכון. לא שמעתי מקלואה.‬
‫קלואה סיפרה לסוניה,‬ ‫כי היא רצתה לספר לאריק,‬
‫אבל אריק לא מדבר איתה,‬ ‫וסוניה סיפרה לאריק,‬
‫ואריק, שלא מדבר גם איתי, אבל לפעמים כן,‬
‫דיבר איתי הפעם, וסיפר לי.‬
‫זה נכון או לא?‬
‫ניקו, מה שקורה באלומני נשאר באלומני.‬
‫טוב. אקח את זה ככן. איפה זה?‬ ‫-אני לא יכול לספר לך.‬
‫אבל הפרס יעיף לך את המוח.‬
‫רוצה לדעת מה הוא?‬ ‫-בטח!‬
‫אבל אסור לך לספר לאף אחד.‬ ‫-ברור.‬
‫מה את עושה?‬
‫מצטרפת אליכם.‬
‫מתוקה, את לא יכולה.‬
‫חכו רגע.‬
‫רצית משהו?‬
‫כן. אני רוצה להשתתף.‬
‫מה?‬
‫אני לא…‬ ‫-לא, היא לא סיפרה לי. לא.‬
‫מי סיפר?‬
‫מה אני יודעת? בכל מקרה, אפשר או לא?‬
‫לא.‬
‫זה לחברי אלומני בלבד. מצטערת. ביי!‬
‫מה אם אתן לכם‬ ‫מניות של איסדורה האוס כתשלום?‬
‫תמורת ההשתתפות. אחוזים.‬
‫איסה, מה נסגר? איבדת את זה.‬
‫שתקי.‬
‫תקשיבי, איסה.‬
‫טוב. דברי.‬
‫אם אנצח, אקבל את הפרס, כמובן,‬
‫ואם אפסיד,‬ ‫אתן לכם נתח מאיסדורה האוס.‬
‫המועדון שלך שבפשיטת רגל?‬
‫הוא הרבה יותר מסתם מועדון.‬
‫חוץ מזה, את תצילי אותו.‬ ‫את הכי טובה בהכול, לא?‬
‫בואי.‬
‫נתראה עוד מעט.‬
‫פשיסטים חסרי מנוח.‬
‫לא תיתן לי נשיקה למזל?‬
‫אולי תצטרך להרוויח אותה.‬
‫בוא, אתה.‬
‫איסה.‬
‫את רצינית?‬
‫רדי ממני. אני עושה את זה בכל מקרה.‬
‫את נהגת גרועה!‬ ‫-אני נהגת מצוינת.‬
‫כן, כשנוסעים לקניות, לא במרוץ כזה.‬
‫את תיהרגי.‬
‫זה לא שיש לי הרבה להפסיד.‬
‫פאק!‬
‫איוון! בוא.‬
‫הלוך, חזור ושוב הלוך.‬
‫הראשון שיגיע ינצח.‬
‫מוכנות?‬
‫מוכנים?‬
‫בעוד שלוש…‬
‫שתיים…‬
‫אחת…‬
‫ג'ואל, אל תגיד "צא"!‬
‫מה?‬
‫איסה!‬
‫צא!‬
‫איסה!‬
‫קדימה!‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-אתה כועס שלא באתי בשבילך?‬
‫ג'ואל, היא לא יכולה לנהוג! היא תיהרג!‬
‫זו הייתה ההחלטה שלה.‬ ‫-אתה כזה אגואיסט.‬
‫אני? אני אגואיסט?‬
‫מה?‬
‫אם הייתי בא לחפש אותך,‬ ‫לא היית מתמזמז עם הקטור?‬
‫אתם ביחד או מה?‬
‫ג'ואל!‬
‫איסה!‬
‫איוון!‬
‫איוון, לעזאזל!‬
‫ג'ואל, בוא!‬
‫לא.‬
‫זוז!‬
‫ג'ואל, תקשיב. תסתכל עליי.‬
‫איוון?‬
‫קדימה. קום.‬
‫בוא.‬
‫אתה יכול?‬ ‫-כן.‬
‫בוא.‬
‫רגע. תן לי לעזור.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לאט לאט.‬
‫טוב, תסתכל עליי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫את בסדר?‬
‫כן, נראה לי.‬ ‫-אחלה.‬
‫שנעשה עסקים?‬
‫סליחה?‬ ‫-לא דיברתי איתך.‬
‫איזה עסקים?‬ ‫-שלך. את חייבת לי את העסק שלך.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫היא הציעה לי נתח מהמועדון בתמורה להשתתפות.‬
‫טוב…‬
‫זה לא אפשרי.‬
‫לא דיברתי אליך.‬ ‫-את חייבת.‬
‫כי אני הבעלים של איסדורה האוס.‬
‫מה?‬
‫איסה מכרה לי את המועדון אתמול,‬
‫ואני לא יודע למה היא הבטיחה לך‬ ‫משהו שלא היה שלה לתת.‬
‫הוא על שמי, אז תצטרכי לדבר איתי.‬
‫יש לך חוב לאלומני.‬
‫ואת תחזירי אותו. אני מבטיחה לך.‬
‫תודה.‬
‫אני שונאת לבוא לחור הזה.‬
‫מזל שזה נגמר.‬
‫מתי את סוגרת את העסקה?‬ ‫-אני לא סוגרת אותה.‬
‫מה?‬ ‫-הוא הציע לי גרושים, אימא.‬
‫מה אבא שלך אמר לך?‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫לא יכולתי לקבל את ההצעה המעפנה שלו.‬
‫כמעט שהייתי צריכה לשלם לו.‬ ‫ולא היה מספיק לדמי הערבות של אבא.‬
‫הוא אמר שבהתחשב בחוב של אבא…‬
‫הוא דיבר על החוב?‬
‫רק על זה הוא דיבר.‬
‫מה עוד הוא אמר, איסדורה?‬
‫שהייתי צריכה לתת לו תשובה אתמול.‬
‫אני רוצה לראות את בעלי.‬
‫אני צריכה לראות את בעלי בדחיפות.‬ ‫-גברתי.‬
‫אל תגעי בי!‬ ‫-תירגעי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אני צריכה לראות את בעלי.‬
‫בבקשה, שמו מרטין ארטיניאן.‬
‫אני צריכה לראות אותו, בבקשה. זה דחוף.‬
‫רוברטה. רוברטה, מה קרה?‬
‫אל תיגע בי!‬
‫אימא, מה יש לך?‬
‫לא!‬
‫לא. הם הרגו אותו.‬
‫הם הרגו את אבא שלך.‬
‫הם הרגו אותו.‬
‫את הרגת אותו.‬
‫כלבה נרקומנית עקשנית! את הרגת אותו!‬
‫את הרגשת אותו!‬ ‫את הדבר הכי גרוע שקרה לי בחיים.‬
‫הכי גרוע!‬
‫מרטין המסכן שלי…‬
‫אתה חושב שאני מפחד משוטר?‬
‫מה?‬
‫אתה מאיים עלי?‬
‫אתה יודע מה?‬
‫לא אחכה שתקשיב לי.‬
‫לזבל כמוך מגיע קצת פחות ממוות.‬
‫אני אזיין לך את הצורה, ואעשה את זה עכשיו.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬