Marcos Dalgo Alonso.
Dobro došao.
Joel Castellano Soler.
Dobro došao.
Hvala.
Dobro došao.
Chloe Ybarra Silva.
Dobro došla.
-Hvala. -Dobro došla.
Odlično. Čestitam svima. Sad ste punopravni članovi Alumna.
ELITNA ŠKOLA
-Baš mi je žao. -Nije tebi uopće žao, Joele.
Ti si sebično smeće!
Kunem ti se Bogom,
zbog ovog ćeš se kajati do kraja svog jebenog života. Časna riječ.
Loše mi izgledaš. Nešto te muči?
Pa zapravo sve.
Kako ti mogu pomoći?
Jako mi fali tata, Luise.
Ne javlja mi se na telefon, a ako se i javi, odmah prekine.
Htjela bih ga vidjeti.
Da mu se ispričam, da mu kažem da je imao pravo
i da ga zamolim za pomoć zato što više ne mogu izdržati.
Tražiš obiteljski posjet.
Aha. Molim te.
Isa, tvoj je otac u režimu koji posjete ne dopušta.
Što hoćeš zauzvrat?
Ne, to bi bila druga usluga koju mi duguješ. I to krupna.
Samo reci, da čujem.
Da naručim poslugu u sobu?
Da, pametno.
Ali dotjeraj se. Ne možeš ostati u pidžami.
Skini to, istuširaj se, presvuci se. Budi lijepa. Ovo je posebna večera.
Možeš mi srediti to za tatu?
Dat ću sve od sebe, u to ne sumnjaj.
I nasmiješi se.
Draža si mi nasmiješena. Hajde, istuširaj se.
Idem sada, dobro? Imam sastanak s Virginijom.
A sutra prvi put ideš na događaj u organizaciji Alumna.
E da, zaboravio sam.
Ostavit ću ti je tu.
Što je to?
Tvoja članarina.
Molim? Postoji članarina?
Naravno da postoji.
Moramo plaćati priredbe, putovanja, simpozije.
Izlike za partijanje u inozemstvu.
Održavanje, bla-bla-bla.
Dvije tisuće eura članarine. Zajebavaš se?
-Ne, zašto? -Mjesečno?
Tisuću na mjesec i tisuću za sutrašnju priredbu. A ta je još jeftina.
Ja ovdje spavam i radim kao konobar.
Ne mogu platiti ni sto eura.
Zato i ne primamo stipendiste. Dobro. Ja ću podmirivati tvoje troškove.
Ni govora. Školarinu mi već plaća moj…
Tvoj…
Iván.
Je li on problem?
Nije. Odbijam ovisiti o njemu, o tebi, o bilo kome.
Neka to bude pozajmica.
Dobro, a kad ću ti vratiti? I kako?
Onda ćemo ovako. Recimo da je sutrašnja priredba natjecanje s velikom nagradom.
Članarine, uplate, ono što imamo na računu.
To inače ide u dobrotvorne svrhe.
Ako ja pobijedim, a uvijek pobijedim, dat ću to tebi.
A meni treba dobrotvor?
Joele, takva ti nagrada može riješiti problem članarine, školarine.
I još koječega, i to dugoročno.
Dušo moja, da samo znaš kako se ponosim tobom i kako sam uzbuđena.
U istom si društvu s Krawietzima.
Kava? Cola bez šećera?
Prirodno da se tako ponaša.
-Prekinula si s njim preko WhatsAppa. -Znam.
Ali tako je najbolje.
Vjerojatno je bio sam, kod kuće,
u prostoru gdje se osjeća sigurno i može si dati oduška.
-Naravno, dušo. -Da.
Mladi su ljudi danas previše obzirni.
Ma tko sad smeta?
-Donesi mi nešto iz aparata. -Što je?
Ništa. Jedan me opet gnjavi da se nađemo, a ja neću.
Cappuccino. Hvala.
STOTINU TISUĆA EURA U NOVČANICAMA OD 50 EURA, U SPORTSKOJ TORBI.
ORMARIĆI ZA PRTLJAGU
Odlično izgledaš, tata.
A ti si previše smršavjela.
-Ma daj. Nisam. -Istina je, slabo jedeš.
No dobro.
Kako si?
U banani.
Iskreno, baš sam loše.
Aha. Mislio sam da si jača.
Nezaustavljiva i neslomljiva.
Da si odana kći.
Tata, oprosti mi.
Tvoje me isprike neće izvući odavde.
Izvući ćeš me ti ako me poslušaš.
Učinit ću što god hoćeš.
Sjećaš se Cibrána?
Ne, tko je to?
Vidjela si ga tisuću puta. Samo si sobom zaokupljena.
Molim te. Surađivali smo s njime nekoliko puta.
I moglo bi se reći da mu dugujemo još puno novca.
Koliko puno?
-Puno. -A ostali ste mu dužni mama i ti?
Ne, dužni smo mu sve troje. Mama, ti i ja.
A budući da si sad vlasnica ti,
hoću da sve prodaš Cibránu, koliku god cijenu da ti ponudi.
-Ne želim nikomu prodati. -Hoćeš.
-Glupo je prodavati. -Prodat ćeš!
Prihvati što god da ponudi.
I tim novcem odmah idi podmiriti moju jamčevinu.
To ti je prva briga. Nemoj spašavati posao.
Najvažnije je da meni platiš jamčevinu
tako da izađem odavde pa da sve troje odemo u Argentinu.
Da, molim te.
Samo ondje možda mogu, jednom,
zaboraviti koliko si me razočarala kao kći.
Pretjeruješ, tata. Mogu ja sve to srediti.
Vratit ću dugove, isplatit ću Cibrána, zgrnut ću lovu…
Isadora! Ne slušaš me.
Ne proturječi.
Nemam puno vremena.
Vremena za što?
Idi sad, nađi se s Cibránom
i postupi točno onako kako sam ti rekao.
Ne, stani.
Imam još štošta reći.
Stvarno sam te razočarala kao kći?
Bok.
Srce. Slušaj me.
Stani, daj reci nešto. Kako si?
Jebemti!
Majku joj njezinu!
Dobar dan.
Bok. Ja sam Chloeina mama.
Ti si mi nekako poznat.
-Poznaješ moju kćer, je li tako? -Poznajem.
-Aha. -Izvolite?
-Tražim… -Gospođo.
…dečka koji onako malo vuče na crnca.
-Pa dobro, ne baš malo. -Dalmar.
-Dolmar. -Dalmar.
Oprosti, pobrkam imena. Još i više ako su egzotična.
-Aha. -Je li tu?
Vidjela sam da je ušao.
Ja ga nisam vidio, ali… Dalmare!
Treba te Chloeina mama.
Bok.
Idemo prošetati, ljepoto? Moram ti reći nešto o Chloe.
Moram ići. Ostavit ću vas nasamo.
-Može. -Omare, ne. Čekaj.
-Bilo mi je drago. -Nemoj ići.
-Ugodan ti dan. -Stiglo ti je pismo.
Bok!
Imaš li još cimera?
Sigurno?
Mogu li dobiti čašu vode? S ledom.
Što ste trebali?
Prijeđimo na ti.
Kad me već ucjenjuješ.
Bojiš li se policije, Dalmare?
Molim?
I ja isto.
Da policija vidi onu snimku,
pomislili bi da ja imam neke veze s onim što se dogodilo Raúlu.
A to nije točno, kao što sigurno shvaćaš.
Ha?
To je kao da…
Kao da ja uzmem ovaj nož.
I porežem se.
Pa onda odem na policiju i optužim tebe.
Komu bi povjerovali? Reci mi. Bjelkinji, Španjolki u najboljim godinama?
Ili…
Trebam li nastaviti? Ne, je li tako?
Hajde, zlato.
Vrati mi novac, može?
Pa ćemo lijepo zaboraviti snimku i te gluposti.
I idemo dalje kao da ništa nije bilo. Što kažeš?
Zdravo.
ŠPANJOLSKA VLADA, UPRAVA ZA IMIGRACIJU
MJESEC DANA ZA ODLAZAK
Baš smo se ovdje morali naći?
Brzo ćemo. Dođi.
-Ni oni ti ne daju kredit. -Ma da popizdiš!
Sve su se banke urotile da mi ne daju novac?
Hoćeš vode?
-Ne. -Onda prodaj tom obiteljskom prijatelju.
Cimbelu?
Cibránu? Ne mogu.
Znaš li ti kako je to kad razočaraš roditelje?
Musliman sam i gej. Da, znam.
Istina. Oprosti.
Stari moj, ja moram spasiti svoj posao i to onda nabiti starcima na nos.
To ti ja moram.
A da?
Aha.
Kako?
Nemoj. Dođi.
Dođi ovamo.
-Nemoj da vide kako plačeš. -Neću plakati.
Ali ne mogu više, Omare.
Zar ti nije Iván najbolji prijatelj? I zar ne pomaže on onima u nevolji?
Ne mogu. Neugodno mi je. To je velika lova.
Pa zato prijatelji i postoje.
Znaš li ti u što se upuštaš?
Alumni su hrpetina fašista. Moja sestra ih poznaje. Živi užas.
Boli me briga za to.
U fašističkoj si sekti i boli te briga?
-Imam ja svoj cilj. -A koji to?
Stječem veze.
Koje su ti preskupe.
Smislit ću nešto za članarinu i sve ostalo.
Kao i uvijek.
I Las Encinas bi kao trebao biti jamstvo za bolju budućnost, a gle mene.
Spusti se na zemlju.
Tvojoj sestri dobro ide.
Je li tako?
E pa eto.
Najednom si se ukipio.
Lijepo bih te molila za odgovor, ako je ikako moguće.
Puno je to.
Znam.
Čuj, Isa…
Ako ti pozajmim koliko tražiš, obećaj mi da ćeš meni prvom platiti.
Prije nego što isplatiš druge, podmiriš troškove i išta eventualno zaradiš.
A sumnjam da hoćeš.
-Molim? -Slušaj.
Meni plati prvom.
Onda plati ostalima.
Pokrij troškove. I onda izračunaj zaradu.
Svu zaradu dijelimo, naravno.
-Ali sumnjam da će je biti. -Nemaš povjerenja u mene.
-Imam. -Ne, nemaš. Nevjerojatno.
Vjerujem, ali kabina ti se srušila.
Ma kakva kabina? Postoji li neki policijski izvještaj o tome?
Imala sam sve papire. Srušila se, eto. Peh.
Sranja se događaju, što se tu može?
Pa dakle! Ne vjeruje mi nitko, ni mama, ni tata, ni najbolji prijatelj.
-Vjerujem ti, ali… -Pusti. Jako sam ti zahvalna.
Poslat ću ti račun. Nećeš dobiti nikakav popust.
Srce?
Da?
Razgovarala si s Cibránom?
Ha?
Ma ne. Na kraju nisam.
Na kraju?
Našla sam drugo rješenje, mama.
Dosta! Poslušaj me bar jedanput u životu.
Otac ti je rekao da sve prodaš Cibránu.
Izvoli to onda i učiniti. Jesi li me čula?
-Mama… -Izvući ćemo tvog oca iz zatvora.
Kamo si ga ti, derište prevrtljivo, strpala.
Znaš što ćemo sad? Odmah ćemo nazvati Cibrána.
Razgovarat ćeš s njim preda mnom jer očito ništa ne razumiješ. Evo ti.
Bok, Cibráne. Kako si?
Ne, Isadora je, njegova kći.
Također.
To je tvoja ponuda?
-Više sad imam na računu. -Pribroji vaš dug i kvit smo.
-Moram tati platiti jamčevinu. -Nema pregovora. Uzmi ili ostavi.
Koliko dugujemo?
Ne.
Previše sam odgoda već dao tvom ocu. Tebi više neću.
Odlučiti moraš danas.
Da? Zauzeto!
Pa jebote!
E svašta! Pa zar svi piške u isto vrijeme?
MUŠKA SVLAČIONICA
-Bok. -Kako si, Joele?
Dobro, a ti?
-Dobro. -Drago mi je.
Je li istina da Alumni ono organiziraju?
A kako ti to znaš?
-Rekla nam je Chloe. -Nije smjela.
Ne, lažem. Nije Chloe.
Chloe je rekla Soniji da prenese Ericu jer on ne razgovara s njom.
I tako je Sonia rekla Ericu.
A Eric, koji sa mnom tu i tamo ipak razgovara,
napravio je iznimku pa mi je rekao.
-Je li istina ili nije? -Slušaj, Nico.
Što se u Alumnima dogodi, ondje i ostaje.
-Znači da jest. Gdje je to? -Ne smijem ti reći.
Ali nagrada je totalno ludilo.
-Da ti kažem? -Pa da!
-Ali ne smiješ nikom reći. -Neću.
Što to radiš?
Idem s vama.
Draga, ne smiješ.
Stanite.
Zanima te nešto?
Aha. Sudjelovanje.
Molim?
-Nisam… -Nije mi ona rekla. Ne.
Nego tko?
Ma što ja znam. Dakle, mogu li?
Ne možeš.
To je samo za Alumne, žao mi je. Bok!
A što ako ti platim udjelom u Isadora Houseu?
Da mogu sudjelovati. Postotak.
Koji ti je vrag? Skroz si poludjela.
Ti šuti.
Saberi se, Isa.
Dobro. Nastavi.
Ako dobijem, nagrada je moja, naravno.
A ako izgubim, dat ću ti dio Isadora Housea.
Tvog propalog diska?
Nije to obični disko. Uostalom, ti ćeš ga spasiti. Ti si u svemu najbolja.
Idemo.
Vidimo se.
Fašistoidni i žestoki.
-Nećeš mi dati pusu za sreću? -Moraš je zaslužiti.
Ma ovamo dođi!
Isa.
Pa što je tebi?
Daj ne davi. Nećeš me odgovoriti.
-Katastrofalna si vozačica. -Mojoj vožnji ništa ne fali.
Kad se ide u šoping, ali ne u ovakvoj utrci. Ubit ćeš se.
Nemam što izgubiti.
Sranje!
Iváne! Dođi.
Onamo, natrag pa opet onamo.
Tko prvi, pobjeđuje.
Spremne?
Spremni?
Za tri…
dva…
jedan!
-Joele, nemoj reći „kreni”! -Molim?
Isa!
Kreni!
Isa!
Naprijed!
-Zašto si došao? -Smeta ti što nisam zbog tebe?
Ne zna voziti, ubit će se!
-Sama je odlučila. -Koji si ti egoist!
Ja sam egoist?
Što je?
Da sam došao radi tebe, ne bi se žvalio s Héctorom?
Vi ste u vezi?
Joele!
Isa!
Iváne!
Iváne, jebote!
Dođi, Joele.
Joele, hajde!
Ne!
Miči se!
Joele, slušaj. Pogledaj me.
Iváne?
Hajde, ustani.
Dođi.
-Možeš? -Da.
Idemo.
Stani, pusti mene.
Jesi li dobro?
Samo polako.
Pogledaj me.
Jesi li dobro?
-Jesam. -Da?
-Dobro si? -Jesam.
-Valjda. -Super.
Prijeđimo na posao.
-Molim? -Ne obraćam se tebi.
-Kakav posao? -Tvoj. Duguješ mi svoj posao.
-Ma molim? -Ponudila je udio u klubu da se utrkuje.
E pa…
ništa od toga.
-Nisam s tobom razgovarala. -Morat ćeš.
Ja sam vlasnik Isadora Housea.
Molim?
Isa mi ga je jučer prodala.
Ne znam zašto ti je obećala nešto što nije njezino.
Glasi na mene, dakle, razgovarati moraš sa mnom.
Ostala si dužna Alumnima.
A mi ćemo dug utjerati, to ti ja kažem.
Hvala ti.
Mrzim posjete ovoj rupetini. Sva sreća da je sad sve gotovo.
-Kad zaključuješ posao? -Ne zaključujem.
-Molim? -Ponudio mi je kikiriki.
-Što ti je otac rekao? -Fućka mi se.
Ponuda je sranje, skoro da sam ja platila njemu. Ne bi ostalo za tatinu jamčevinu.
-Rekao je da je tatin dug… -Spomenuo je dug?
To je bila jedina tema.
Što je još rekao, Isadora? Što?
Morala sam mu odgovor dati jučer.
Želim vidjeti muža.
-Hoću vidjeti muža, hitno je. -Gospođo.
-Ne dirajte me! -Smirite se.
-Molim vas. -Moram vidjeti muža! Martína Artiñána.
Moram ga vidjeti, molim vas. Hitno je.
-Roberta! Što je bilo? -Ne diraj me!
Mama, što se događa?
Ne.
Ne!
Ne! Martíne!
Ne!
Ne. Ubili su ga.
Ubili su tvog oca.
Ubili su ga.
Ti si ga ubila.
Ubila si ga ti.
Ti, narkićko jebivjetarska! Ti si ga ubila!
Ti si ga ubila! Ti si najgore zlo što me u životu snašlo, najgore!
Jadni moj Martín!
Misliš da te se bojim jer si policajac? Je li?
-Ti to meni prijetiš? -Ma znaš što?
Neću čekati da me saslušaš. Za seronje kao što si ti i smrt je predobra.
Sjebat ću te, i to odmah.
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović