E cineva?
UNDE EȘTI?
Héctor! Uită-te la mine!
Privește-mă, Héctor!
Respiră! Liniștește-te!
- Chiar nu-ți amintești nimic? - Am spus că nu!
Eram praf amândoi.
Ne-am tras-o.
Iar când m-am trezit…
Emi, ce am făcut?
MESAJ NOU
ELITA
Vă rugăm să așteptați până vă vine rândul să dați o declarație.
E Iván!
Fraților, e Iván!
Copii, vă rog!
E arestat?
Cum adică? Iván?
- Stați pe loc! - Unde e?
- Nu mă opresc. - Vă rog!
Vreau să-l strâng în brațe. E prietenul meu. Te rog!
Închideți ușa asta!
Vreau să trec. Dă-mi drumul, la naiba!
E prea mult pentru Omar.
Ar fi prea mult pentru oricine.
Dar pentru el e și mai și.
După bătaia pe care a luat-o.
Sunt sigură că e ilegal ce fac ei.
Nu ne pot ține închiși aici ca pe niște porci.
Că veni vorba de porci…
Ovidio Martell!
Nu înțeleg de ce ne țin aici dacă i-au arestat pe Iván și pe Dalmar.
Vor să ne chestioneze. N-or fi așa de convinși ca tine.
- Nu se poate să fi fost ei. - N-au fost ei.
Eu și Nico i-am văzut plecând, se întâlneau cu Joel.
Nu-i așa, Nico?
Ce este, vere?
Nico?
Da. I-am văzut.
Jur că nu l-am mai văzut până acum.
Ești sigur?
Dalmar, ești sigur?
Dacă n-ai fost tu, cine avea un motiv să-l ucidă?
Eric și Chloe.
Nico!
De ce ai cerut externarea?
Voiam să mă odihnesc acasă. Cu prietenii mei.
Nu te stresa, bine?
Sonia, nu au fost ei.
Iván și Dalmar. Nu au fost ei.
Evident că nu. Știm asta, scumpule.
Nu scormonesc în rahat,
dar s-au dus unde au fost găsiți toți trei.
Joel, mort. Toți, plini de sânge.
- Taci din gură! - Stai!
Calmează-te!
Nu mă voi îndoi de ei.
Deja o faci.
Ce naiba, Sara? Prefă-te că te împiedici și pupă-mă-n cur!
Futu-i!
Ce este?
Alumni! Héctor și Emilia.
Ce e cu ei?
- Ei au făcut-o. - Ce?
Ce să fi făcut?
- Omar, de ce spui asta? - Ce e?
Ei m-au bătut.
- Ce? - Ei și alți câțiva.
Îi omor în bătaie. De ce n-ai spus mai devreme?
- La naiba! - Héctor era obsedat de Joel.
Eu am intervenit și l-am împiedicat.
Într-un fel, i-am dat un pretext să mă atace. Plus că sunt musulman.
- De ce nu i-ai denunțat? - Fiindcă Nadia ar putea pierde stagiul.
L-a obținut prin Alumni.
Dacă fasciștii ăia vor, e dată afară de la New York.
Nu va fi așa. Nu-ți face griji!
Mă duc la toaletă.
Poliția ți-a ridicat cuțitul.
Nu mă fu-te la cap!
Explică-mi cum naiba a ajuns arma crimei!
- Habar n-am! - Nu știi.
Deci cuțitul a venit singur de acasă la liceu?
Omule, eu am încredere oarbă în tine.
Mă doare când văd că tu nu ai.
Eric, am încredere în tine.
Cred că ești nevinovat, dar ascunzi ceva.
Cred că știi ce căuta acolo.
Și nu îmi spui.
Te rog!
Bine. Joel o șantaja pe mama lui Chloe cu un film.
M-am dus acolo ca să îl sperii. Doar atât, la naiba!
Știam eu a cui e vina.
- Chloe nu e implicată. A fost ideea mea. - Ca să o ajuți.
Ce film?
Un film care arată că mama lui Chloe e asasina lui Raúl.
Fir-ai al naibii!
- Dă-i drumul! - Ajunge!
Lăsați-ne în pace, lăbarilor! Ajunge!
Mai aveți o singură zi.
- Te omor! - Să mergem!
Unde a fost asta?
La…
La petrecerea secretă a Alumni.
La ce?
O…
O petrecere organizată de Alumni la clubul lor.
Chloe e membră, Joel…
Și Joel a fost.
De ce rânjești așa?
Niciun motiv.
Te iubesc.
Măi Héctor!
Tu de ce râzi?
Mă fut cu tine doar ca să obțin ce vreau.
Nu ți-e bine?
Nu. Sigur că nu.
Nu ai făcut-o tu. Ți-ai aminti, oricât de drogat ai fi fost.
Vin să ne interogheze?
Tu stai aici.
În halul în care ești, o să îi implori să te aresteze.
Cum a fost în Bilbao? E mișto, nu?
Ține-ți gura! Știu că tu și frate-tău ați făcut-o.
Că ți-am spart moaca? Da, și eu știu.
Joel, tâmpito.
Noi? Nici vorbă, scumpule.
- Fratele meu era îndrăgostit de el. - Nu îndrăgostit. Obsedat.
- Totuna? - Tu îl urai.
Nu merita nici măcar să-l urăsc. Mi-era indiferent.
Așa îmi sunteți toți, dar nu vreau să vă omor.
Regret, ai bătut la ușa greșită.
Mai caută, scumpule. Pa!
- Nu mă las până nu intrați la pușcărie. - Poate, ca să-l vizităm pe Dalmar.
Glumeam. Poate îl vizitează tribul lui.
N-are decât să putrezească la pârnaie!
El e asasinul. Tu nu vezi asta fiindcă sunteți prieteni.
Cum poți fi atât de rea?
Știai că Joel se prostitua?
Sigur că nu. Tu erai pe altă lume.
- Ce ai spus, scorpie? - Îmi place asta.
Da. Era o curvă. Își vindea corpul.
Dalmar s-a apucat și el de meseria asta. Dacă îi poți spune așa.
- Inventezi. - Întreab-o pe Chloe!
De pildă. Sau pe orice membru Alumni.
Joel i-o fi spus lui Iván.
Întreabă-l pe Iván!
Nu te mint, Aladin.
Joel era un prostituat.
La fel, și Dalmar.
Între prostituați, lucrurile pot deveni violente.
Știi tu.
Bani, droguri, sex… Gelozie privind clienții.
Negrul și-o fi ieșit din minți și… jap!
Au revoir, Joel!
Să acceptăm că cei dragi nu sunt doar imperfecți,
ci și foarte putrezi, face parte din viață, amore.
Bye!
Trebuie să adunăm mărturii în favoarea lui Iván.
- Și Dalmar? - Pe el nu-l cunoaște nimeni.
Pe Iván îl știu toți. Măcar să-l salvăm pe unul.
- Da, pe amicul tău, investitorul. - Iubi!
Nu vreau să ne certăm. Nu am atâta energie.
Cu cât mai mulți, cu atât mai bine. Avem mulți adepți.
Da, sigur.
Postează o poveste, ceva! Hai, ajută-mă!
- Futu-i! - Ce?
Telefonul meu nu e aici.
Cum adică? Unde e?
Nu știu. Nu e aici. L-oi fi pierdut.
Nu vrei să ajuți? Nu te înțeleg.
Ba da. Vrei să mă percheziționezi? L-oi fi lăsat la bal.
Bine. Liniștește-te!
Joel și Iván se iubeau cu adevărat.
N-ar fi putut să facă asta.
Iván n-ar face rău nimănui, darămite cuiva drag.
Dați-i drumul! E cel mai minunat om din lume.
N-ar fi putut s-o facă. Joel era iubitul lui. Aveau planuri.
Ați arestat persoana greșită.
Vom spune poliției că am fost acasă amândoi toată seara.
Emi, dacă nu eu l-am ucis, atunci cine?
Nu știu și nu îmi pasă.
Și trezește-te odată! Joel a fost ucis la Alumni.
Trebuie să eliminăm
toate dovezile, probele, suspiciunile că a fost ucis aici, altfel o dăm în bară.
Amicii lui Iván au început să ceară eliberarea lui.
Majoritatea elevilor îl vor susține.
Și noi ce facem?
Ne lansăm propria campanie.
Împotriva cui?
- A imigrantului. - Cine?
A negrului. Omar a mușcat. Dacă el crede, cred toți.
Lumea are nevoie de un personaj negativ, cu nume și prenume.
Despre care să creadă orbește că e vinovat.
Cineva pe care să-și concentreze ura.
Un imigrant fără acte e perfect.
Omar? Ce este, Omar?
Ce s-a întâmplat?
O să treacă.
Dă-mi drumul!
Nu te duceai acasă?
Mă simt vinovat.
Omar, tu erai în comă.
La fel s-a întâmplat și cu Samu.
- Ce? - Nu am avut destul grijă de el.
L-am avertizat că liceul ăsta idiot vă distruge.
Vă îmbată gândul că sunteți colegi cu bogătani și cu tot felul de fițoși.
Vă credeți ca ei, dar nu sunteți.
Nu mai știți de voi, iar asta vă distruge.
Las Encinas nu ne vrea.
Las Encinas îi vrea doar pe cei demni de Las Encinas.
Ca președinte Alumni, vreau să exprim regretul nostru la asasinarea lui Joel.
Un tânăr excepțional…
Care va rămâne în inima noastră.
Ne alăturăm celor care protestează față de arestarea lui Iván.
Un coleg minunat, îndrăgit de toți
și, cum știm, incapabil de o asemenea faptă.
Darămite împotriva lui Joel, pe care îl iubea din suflet.
Iván nu ar trebui să plătească pentru fapta altcuiva.
În definitiv, Iván are bani, acte și viitor.
De ce să îl fi ucis pe Joel? N-are logică.
Logic e că a făcut-o cineva fără nimic.
De nevoie. Instinctul de supraviețuire ajută să nu te pierzi cu firea.
Alumni este întru totul alături de Iván.
Mulțumim.
Jigodiile alea îndreaptă lumea spre Dalmar.
Fiindcă e de culoare și nu are acte.
E țapul ispășitor perfect pentru a distrage.
S-ar putea să ai dreptate în privința lor.
Afurisiții!
Unde te duci?
Nu ți-e jenă să permiți un astfel de discurs la liceu?
Omar, tocmai mie îmi dai lecții despre rasism?
- Virginia! - Omar!
Nu ai nicio legătură cu liceul și nu trebuie să depui mărturie.
Du-te!
- Te rog, Omar! - Încerc să te fac să înțelegi.
„Ar trebui spânzurat în junglă.”
„Maimuță borâtă.” „Afară cu negrii!” Mai vrei?
Omar!
Te rog să te duci acasă!
Nu există neutralitate, Virginia.
Ești ori de partea agresorului, ori a victimei.
Acum!
Bună! Fiica mea e ținută aici. E devastată. O cheamă Chloe.
- Nu puteți intra, doamnă. - Trebuie.
Dacă îmi mai spui „doamnă”,
îmi chem avocatul și o pățești pentru reținere de minori.
Ce zici, ne jucăm? Îl sun? Haide! S-o facem!
Eu execut ordine.
Execută-l pe ăsta: lasă-mă să trec!
Mamă, tu nu pricepi.
Dacă polițiștii insistă, află de șantajul lui Joel, de film și ajung la noi.
Eu aleg familia noastră. Pe toți trei. Voi găsi o soluție pentru Iván.
Și ai grijă de iubitul tău! Să nu afle de film!
Ne-a auzit. Ce naiba puteam să fac?
Nicio grijă! Nu va spune nimic. Am încredere în el.
Dar e cu capul! E țăcănit.
Pe bune, mamă?
Îți e cunoscut?
Eric, îți e cunoscut?
Tu și Chloe l-ați amenințat pe Joel cu el?
E o minciună. Nu ne-am văzut cu Joel.
Joel a șantajat-o pe mama ta cu un film care o transformă în suspectă?
M-am săturat de filmul ăla.
Vorbești de un film pe care nu l-a văzut și nu îl are nimeni.
Și a cărui existență nu a fost dovedită. Îl are poliția?
Nu, corect?
Raúl s-a sinucis.
- Nu-mi vine să cred că ne mutăm împreună. - Ce preferi? Apartament sau casă?
Orice, cât timp tu ești acolo.
Vorbesc serios, Iván.
Nu-mi pot imagina viața decât cu tine.
Iván?
Joel ți-a spus că mergea la o petrecere Alumni?
Mi-a spus doar că lucra.
Știi tu…
Își făcea treaba.
Dar nu mi-a spus unde sau cu cine.
Până acum știm doar că, potrivit lui Dalmar,
s-a dus cu Joel la o petrecere, să lucreze.
Asta corespunde
cu ce i-a spus Joel lui Iván, că în seara aia lucrau.
Da, dar nu dovedește că era o petrecere secretă.
E cuvântul lui Dalmar contra celui al lui Eric și Chloe.
Sau poate mai găsim pe cineva care a fost la petrecere.
Și i-a văzut pe Eric și pe Chloe acolo. Asta ar dovedi că ei mint.
Vrei o gustare?
Nu, mulțumesc.
Carmen!
Ce faci aici?
Te ajut.
Iván, judecătorul cere să fiți închiși dacă nu achitați cauțiunea.
Cauțiune care e prea mare pentru voi.
Cât e?
Iată cât cere!
Dacă plătim, suntem liberi?
Nu. Doar că așteptați procesul acasă.
În loc să așteptați în închisoare.
Ei bine…
Te ocupi de banii mei.
Plătește pentru mine și Dalmar!
Nu pot face asta.
- Judecătorul ți-a înghețat conturile. - De ce?
I-ai plătit taxele de școlarizare lui Joel și ai avut venituri suspecte.
Deci nu ai acces la ele decât după încheierea procesului.
Îmi pare rău.
Îți plătesc eu cauțiunea.
De unde ai atâția bani?
Sigur că da. Din înțelegerea pe care n-ai respectat-o.
Ești tot aici.
Sunt tot aici.
Și bine că nu am plecat!
Ca să te pot ajuta, nu?
Cum te simți?
Supărat, ca toată lumea.
Eu numai la Joel mă gândesc.
Și… aveai dreptate.
La ce te referi?
Viața e prea scurtă. Nu vreau s-o irosesc cu gândul la Raúl.
Te-au interogat?
Da.
Ieșim la aer?
Care e problema?
Nimic. Nu e nicio problemă.
Sara, ce este?
Nu vreau să te supăr.
Spune! Te rog!
Poliția m-a întrebat de vărul tău și de Chloe.
Cred că îi bănuiesc.
Tu știi ceva, nu-i așa?
Nico, dacă nu avem încredere unul în celălalt…
Eric e nevinovat.
Dar arma crimei îi aparține.
Chestia e că el și Chloe l-au speriat pe Joel înainte…
- Știi tu înainte de ce. - Cum adică, l-au speriat?
Nico, vreau doar să vă ajut.
Pe tine și pe vărul tău. Cu Chloe e mai greu.
Dar chestia asta te afectează indirect.
Nu indirect. Te afectează direct.
Joel o șantaja pe mama lui Chloe…
cu un film.
Ce film?
Un film cu Raúl?
Nu l-am văzut, dar da. Ar putea avea o legătură cu moartea lui.
Ai nevoie de cineva lângă tine.
Vreau să fiu eu aceea.
Dacă vrei, îți pregătesc o cameră acasă.
Mulțumesc.
Dragul meu!
Așa! Plângi! Descarcă-te! Dă tot afară!
Dă tot afară!
Mi-e foarte frică.
Adică, eu…
Nu doar de închisoare, ci și…
Nu știu dacă pot trăi fără Joel. Acum nu mai am pe nimeni.
- Sunt singur. - Sigur că poți. Ești puternic.
- Nu sunt. - Ba ești, mă auzi? Ești.
Da.
Și după ce a pățit tata…
Nu mai am putere. Nu pot continua să trăiesc. E doar…
Uită-te la mine!
Nu ești singur.
Eu te voi ajuta.
Mă ai pe mine.
Mama ta. Mă auzi?
O ai pe mama ta.
Și voi fi lângă tine oricând ai nevoie. Oricând vrei tu.
Spune-mi că ai înțeles!
Da.
Între timp, spune-mi ce pot face ca să…
Să îți dau ce ai nevoie ca să te simți mai bine. Orice.
Nu-l pot închide pe Dalmar.
Și el e nevinovat și…
E ținta unei uri cumplite, pe care nu o merită.
Plătește-i cauțiunea!
Nu mai am bani, dragule. Nu îmi permit.
- Nu pot. - Și cele două milioane?
Mi-am plătit datoriile acumulate de-a lungul anilor și…
Dar eu și José Luis vom căuta o soluție, nu-i așa?
Îți promit…
că voi face tot ce pot.
- Uită-te la mine! - Ce, acum ești magician?
- Relaxează-te! - Bine, mă relaxez.
Și acum…
dormi!
Iar acum, ăsta!
Ce?
Ce aiureală!
- Gata. Mergem? - Da, vino încoace!
Haide! Avem ceva să îți spunem.
- Stai jos! - Așază-te!
- O să vezi tu. - Haide…
Hai, spune-i!
Eu și Iván ne mutăm împreună.
Ce-i cu mutra asta? Ce este? Crezi că ne pripim?
Nu, sunteți atât de drăguți, încât mi se face silă.
Dar bănuiesc că o să vă mutați într-o vilă mare, cu piscină,
și că n-o să vă mai văd niciodată.
Da. Tocmai asta e ideea.
Cu o mică diferență.
Să fie clar, a fost ideea lui Iván.
Care?
Ca tu să te muți cu noi.
Joel are nevoie de tine. Iar dacă el e fericit, și eu sunt.
Deci am fi fericiți toți trei. Și am locui împreună.
Te iubesc.
Și eu pe tine.
Vorbiți serios?
- Nu am de ales. - Sigur.
La urma urmei, m-am obișnuit cu toanele tale.
Cu capriciile tale, cu abureala…
Da, am înțeles, lăbarule.
Vino încoace!
Haide!
Prietenia e atât de frumoasă!
Te iubesc, omule!
Și eu, fraierule.
Ce cauți aici?
El e José Luis, avocatul meu.
E un prieten.
Un prieten care se întâmplă să fie avocat.
- Și am venit să te ajutăm, Dalmar. - Cum?
Îți voi citi câteva lucruri
postate de unii pe social media.
„Negru borât.” „Vrem pedeapsa cu moartea.”
„Minorul neînsoțit e vinovat.”
Ce?
Nu sunt minor.
Tu concentrează-te pe ura lor, Dalmar!
Nu te aștepta să aibă dreptate!
Ia să vedem!
„Sper să-l omoare pe negru.” „Imigranții naibii, vin să ne omoare.”
„În Africa cu ei!” „Ștreangul!” E oribil. Și o țin tot așa.
- De ce mi le citești? - Fiindcă eu…
Fiindcă nu vreau să te mint, bine?
Gloata a dat verdictul.
Și tare m-aș mira ca judecătorul să te achite.
- Dar sunt nevinovat. - Ce fel de nevinovat ești?
Cel care m-a șantajat?
Genul ăla?
Nu eu l-am ucis.
Dalmar, trebuie să exersezi mult ca să-i faci să te creadă.
Uneori, gloata are nevoie de un țap ispășitor.
Din când în când, se întâmplă la fel în instanță.
În felul ăsta, calmează opinia publică
și câștigă timp până găsesc adevăratul făptaș.
Se obișnuiește în astfel de cazuri.
- Justiția e foarte nedreaptă. - Crezi că eu am fost?
Cui îi pasă ce cred eu? Să fim pragmatici!
Dacă mărturisești, îți vor reduce pedeapsa.
Recunoașterea vinovăției ajută.
E bine pentru toți. Inclusiv pentru tine și ai tăi.
Carmen, sunt negru, dar nu sunt prost.
Încerci să mă convingi?
José Luis e aici pentru a consemna mărturisirea ta.
Atât. Semnezi, apoi se ocupă el de tot.
Iar eu voi avea grijă de familia ta din Somalia.
- Guineea-Bissau. - Guineea, Somalia… Totuna.
Foarte diferite.
Tu asculți ce îți spun?
Voi asigura viitorul familiei tale.
Și viitorul meu?
Ai sta câțiva ani la închisoare aici, în Spania.
Am avea grijă să nu fie prea mulți.
Ai executa restul pedepsei în țara ta. Lângă familie și ai tăi.
Faceți asta ca să scăpați de mine, nu? Ca să nu-l acuze pe fiul tău.
E ciudat că nimeni…
Nimeni nu îl crede vinovat pe el, iar toți mă bănuiesc pe mine.
Fiindcă sunt negru.
Nu accept. Nu fac asta.
Nici eu nu aș face-o.
Dacă aș avea de ales sau dacă aș fi nevinovată.
Tu ești nevinovat, Dalmar?
Ei au fost. Dalmar e doar ca să distragă.
Nu facem nimic fără dovezi.
Cineva trebuie să fi văzut ceva. Tot liceul era acolo.
Ovi!
Așteaptă!
Am o rugăminte la tine.
Futu-i! Acolo!
- Ce? - Dă înapoi!
Oprește!
- Ce vezi? - Poți mări imaginea?
Da, sigur.
Ce cară?
E foarte mare, nu?
E trupul lui Joel.
Iar ei cine sunt?
Nu știu. Nu văd nimic. Stai!
Vin de acolo. De la Alumni.
Héctor și Emilia.
Vezi? Am știut eu!
Am adus calmantele.
- Dă-mi-le! - O să dai de bănuit.
Nu-mi pasă. Am nevoie de ele. Emi!
- Nu. - Ce nu înțelegi, băga-mi-aș?
Am nevoie, ca să suport chinurile prin care trec.
Iarăși? Dar nu l-ai omorât tu.
E mort!
Și nu-l voi mai vedea niciodată.
Nu te recunosc.
Când termini cu smiorcăiala asta de poponar
și te porți ca un bărbat?
Gata cu Joel! Acceptă!
În plus, e mai bine așa, fiindcă nu te mai recunoșteam.
Acum ce e?
- Tu ai făcut-o. - Ce să fi făcut eu?
- Mă acuzi… - Îl urai de moarte!
- Îți pierzi mințile. - Gelozie afurisită!
Ia opt deodată dacă vrei. Chiar ai nevoie de ele.
Cum am putut fi atât de idiot?
Ai venit pe când dormeam, după petrecere.
Când ne-ai văzut împreună,
sângele ți-a dat în clocot.
Tu!
Înnebunești de durere.
Nu am ucis pe nimeni.
Gelozia ta afurisită!
Ți-a luat mințile.
Tu ai aranjat totul pe la spatele meu,
ca Joel să li se vândă lui Pier și Guillerminei
și să se îndepărteze de mine.
Mi-a spus în noaptea când l-ai omorât.
Trebuia să îți fi tăiat gâtul ție, nu lui.
Nu.
Héctor, te rog, respiră!
Ia-ți pastilele, te rog! Respiră!
Nu mă atinge!
Ești moartă pentru mine.
Héctor!
La ce ne uităm?
Futu-i!
- Doi oameni duc gunoiul. - Trupul lui Joel.
De unde știm?
- Vin de la Alumni. - Deci doi Alumni duceau gunoiul.
Héctor și Emilia îi duc trupul lui Joel. Ei l-au ucis.
- Cât pe ce să mă omoare și pe mine. - Ce?
Mai spune!
Nu pot.
Nu pot. Dar trebuie să mă credeți, vă rog.
Faza cu drona, cu cei care duc gunoiul, cu faptul că era să fii ucis, dar nu spui…
Improvizați. Încercați să îl salvați pe Dalmar. Terminați!
Cum adică? De la ce să îl salvăm?
Dalmar cere să mărturisească în instanță.
El e ucigașul. Cazul este închis.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu