Є хто?
ДЕ ТИ?
Екторе, поглянь на мене.
Глянь на мене, Екторе.
Дихай. Заспокойся, добре?
-Точно нічого не пам'ятаєш? -Сказав же, ні!
Ми були геть обдовбані.
Трахалися.
А коли я прокинувся…
Емі, що я накоїв?
НОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ
ЕЛІТА
Залишайтеся у дозволених місцях, поки вас не викличуть свідчити.
Це Іван!
Люди, це Іван!
Діти, будь ласка.
Він під арештом?
Як це Іван?
-Стійте! -Де Іван?
-Я не зупинюся. -Прошу!
Я хочу обійняти найліпшого друга. Мені треба до нього!
Зачиніть хтось двері.
Я хочу пройти. Пусти, чорт забирай!
Це занадто для Омара.
Це занадто для будь-кого.
Але для нього це просто…
Ще й після побиття.
Упевнена, те, що вони роблять, незаконно.
Не можна нас тримати під замком, як свиней, чорт забирай!
А ось і кнур явився…
Овідіо Мартелл!
Не розумію, чому нас тут тримають, якщо заарештували Івана і Далмара.
Хочуть нас допитати. Може, там не такі впевнені, як ти.
-Хлопці не могли цього зробити. -Це не вони.
Ми з Ніко бачили, як вони йшли на зустріч з Джоелем.
Правда, Ніко?
Що таке, кузене?
Ніко?
Так, бачили.
Уперше його бачу, чесне слово.
Точно?
Далмаре, ти впевнений?
Якщо це не ви, хто ще мав мотив його вбити?
Ерік з Хлоєю.
Ніко.
Чому ти виписався за власним бажанням?
Хотів відпочити вдома.
З друзями.
Не напружуйся, добре?
Соню, вони цього не зробили.
Іван з Далмаром. Це не вони.
Авжеж, ні. Сонце, ми знаємо.
Омаре, я не хочу сваритися,
але вони йшли туди, де їх всіх трьох знайшли.
Джоела мертвого, а їх — у крові.
-Заткнися! -Припини.
Розслабся.
Ти не посієш в мені сумнів.
Ти вже сумніваєшся.
Якого хріна, Саро?
Вдай, що впала, і поцілуй мене в сраку!
Чорт!
Що таке?
«Алюмні».
Ектор й Емілія.
Що з ними?
-Це вони. -Що?
Тобто вони?
-Омаре, чому ти так кажеш? -Що таке?
Це вони мене побили.
-Що? -Вони ще з кількома.
Я їм дам таких чортів. Чому ти не сказав раніше?
-Бляха-муха. -Ектор зациклився на Джоелі.
Я втрутився, роздратував його.
Тож у нього були всі причини мене побити.
А ще ж я мусульманин.
Чому не сказав поліції?
Бо тоді Надя втратить стажування в Нью-Йорку.
Її «Алюмні» влаштували.
Один дзвінок від тих фашистів — і Нью-Йорк накриється.
Ні, цього не буде, не хвилюйся.
Я в туалет.
Я бачив, як копи знайшли твій ніж.
Кузене, не жартуй.
Якого хріна він став знаряддям убивства?
-Я не знаю, бляха! -Не знаєш.
Ніж сам по собі дістався з дому до школи.
Чуваче, я б тобі життя довірив.
І твоя недовіра мене дуже ображає.
Еріку, я тобі довіряю.
Думаю, ти невинний, але ти щось приховуєш
і знаєш, звідки там узявся ніж.
Але мені не кажеш.
Будь ласка.
Добре. Джоел шантажував матір Хлої за допомогою відео.
Я пішов туди, щоб його налякати. Лише щоб налякати, бляха!
Так і знав, що це вона.
Хлоя тут ні до чого. Це була моя ідея.
Щоб допомогти їй!
Що за відео?
На відео видно, що мати Хлої вбила Рауля.
Сучий син.
Гей!
-Відпусти його! -Досить, чуваче!
Дайте нам спокій, вилупки! Припиніть!
У вас лишився один день.
-Я тебе вб'ю! -Ходімо.
Де це сталося?
На…
На таємній вечірці «Алюмні».
Де?
На…
На вечірці, яку організували «Алюмні» у себе в клубі.
Хлоя у клубі, і Джоел…
теж там був.
Чого посміхаєшся?
Нічого.
Я тебе кохаю.
Ой, Екторе.
Чого смієшся?
Я трахаюся з тобою, лише щоб отримати щось від тебе.
Усе гаразд?
Ні. Яке там добре.
Це не ти.
Ти б запам'ятав, хай як ти обдовбався.
Нас прийшли допитати?
Так, будь тут.
У такому стані ти ледь не благаєш їх тебе заарештувати.
Привіт, як там Більбао? Дуже круто, правда?
Стули пельку. Я знаю, це ви з братом зробили.
Що? Начистили тобі пику? Я теж це знаю.
З Джоелом, дурепо.
Ми? Ні, любий.
Брат був у нього закоханий.
Не закоханий, а одержимий.
-Яка різниця? -Ти його ненавиділа.
Він був не вартий моєї ненависті. Чхала я на нього.
Мені на всіх начхати, та я ж вас не вбиваю.
Вибач. Ти постукав не в ті двері.
Шукай далі, любий. Бувай.
Я не зупинюся, поки ви не опинитеся в тюрмі.
Хіба що зайдемо навідати Далмара…
Жартую. До нього прийдуть лише одноплемінники.
На нашу думку, хай темношкірий гниє в тюрмі.
Він убивця. Ти цього не бачиш, бо він твій друг.
Як ти можеш бути такою лихою?
Ти знав, що Джоел був повією?
Звісно, ні. Ви ж з різних вимірів.
Що, паскудо?
Я в захваті.
Так. Він був повією.
Торгував тілом за гроші.
І Далмара підбив на цю роботу. Якщо це можна назвати роботою.
-Ти вигадуєш. -Спитай у Хлої.
Наприклад. Чи в будь-кого з «Алюмні».
Може, Джоел сказав Івану.
Спитай в Івана.
Я не брешу, Аладдіне.
Джоел був повією.
І Далмар теж.
А між повіями все буває дуже жорстоко.
Сам знаєш.
Гроші, наркотики, секс…
Ревнощі до клієнтів.
Темношкірий, мабуть, оскаженів і… бам!
До побачення, Джоеле.
Змиритися з тим, що наші кохані не лише неідеальні,
але й справжня погань, — це життя, любий.
Бувай.
Треба, щоб якнайбільше учнів засвідчило на користь Івана.
А Далмар?
Його ніхто не знає.
Івана всі знають. Хоча б одного врятуємо.
-Авжеж, бо він твій друг і інвестор. -Сонце.
Я не хочу сваритися. Я не маю на це сил.
Що більше, то краще. У тебе багато підписників, у мене теж.
Звісно.
Опублікуй сторіз. Допоможи мені.
-Чорт. -Що?
Мого телефону немає.
Тобто? А де він?
Не знаю. Тут немає. Мабуть, загубила.
Не хочеш допомогти? Я не розумію.
Звісно, хочу. Обшукаєш мене? Мабуть, забула на вечірці.
Гаразд. Заспокойся.
Джоел з Іваном щиро кохали одне одного.
Він не міг цього зробити.
Іван і мухи не скривдить. Тим більше кохану людину.
Відпустіть Івана. Він буквально найкраща людина у світі.
Він не міг цього зробити.
Джоел був його хлопцем. У них були плани на життя.
Ви заарештували не того.
Коли поліція буде допитувати, скажемо, що були вдома всю ніч.
Емі, якщо не я його вбив, то хто?
Не знаю, і мені байдуже.
Й отямся нарешті, бо Джоела вбили в «Алюмні».
Треба позбутися будь-яких доказів: доказів, підозр, речей,
які можуть вказати, що його вбили тут. Бо нам капець.
Друзі Івана почали кампанію, щоб його виправдали.
Більшість учнів свідчать на його користь.
І що нам робити?
Запустити власну кампанію.
Проти кого?
-Проти мігранта. -Кого?
Темношкірого. Омар ледь не купився. Якщо він повірив, усі решта тим паче.
Людям потрібен лиходій. Конкретна людина з ім'ям та прізвищем.
Той, чия провина не викликає сумнівів.
На кому можна зосередити ненависть.
Мігрант без документів ідеально підходить.
Омаре? Омаре, що сталося?
Гей, що сталося?
Усе гаразд.
Пусти мене.
Хіба ти не йшов додому?
Я відчуваю провину.
Омаре, ти був у комі.
Те саме сталося із Саму.
-Що? -Я не допильнував.
Я попереджав його, що ця клята школа знищує людей.
Ти кайфуєш, бо вчишся разом з найбагатшими, найкращими з найкращих.
Думаєш, ти один з них, та це не так.
Не мислиш тверезо, і це тебе знищує.
«Лас-Енсінас» нас не хоче.
«Лас-Енсінас» хоче лише тих, хто гідний «Лас-Енсінас».
Як президент «Алюмні», хочу висловити скорботу через трагічне вбивство Джоела.
Винятковий юнак…
Він завжди буде в наших серцях.
Ми теж хочемо виступити проти несправедливого арешту Івана.
Чудовий однокласник, якого всі люблять.
Ми всі знаємо, він не здатний на такий жахливий вчинок.
Найменше проти Джоела, якого кохав усім серцем.
Іван не має платити за те, що явно скоїв хтось інший.
Зрештою, в Івана є гроші, документи і майбутнє.
Навіщо йому вбивати Джоела? Це безглуздо.
Логічніше, що це зробив той, у кого немає нічого, — з необхідності.
Інстинкт самозбереження робить людину рішучою.
Ми від «Алюмні» пропонуємо повну підтримку Івану.
Дякую.
Ці покидьки хочуть, щоб усі підозрювали Далмара.
Цькують його, бо він темношкірий і нелегал.
Ідеальний цап-відбувайло, щоб відвернути увагу.
Може, твоя правда, і винні ці двоє.
Які покидьки.
Ти куди?
Не соромно дозволяти таку промову у школі?
Омаре, ти справді читаєш мені лекцію про расизм?
-Слухай, Вірхініє… -Омаре.
Ти не маєш стосунку до цієї школи і не мусиш свідчити, ясно?
Іди собі.
-Будь ласка, Омаре. -Я хочу, щоб ти зрозуміла.
«Темношкірого треба повісити в джунглях».
«Клята мавпа. Ні темношкірим у нашій школі». Ще?
Омаре!
Я сказала, йди додому, будь ласка!
Нейтралітету не існує, Вірхініє.
Не можна бути на боці і кривдника, і жертви.
Негайно!
Привіт. Тут моя донька. Вона пригнічена. Звуть Хлоя.
-Пані, сюди не можна. -Я маю її побачити.
Назви мене ще раз «пані» —
я подзвоню адвокату, і матимеш догану за арешт малолітніх.
Зіграємо? Дзвонити? Ну ж бо, зіграймо.
Я лише виконую накази.
То ось тобі наказ. Пропусти мене.
Мамо, ти не розумієш. Якщо поліція копатиме далі,
спливе шантаж Джоела, відео, і нас посадять.
Я обираю нашу сім'ю. Нас трьох. З'ясую, як можна витягти Івана.
Пильнуй свого хлопця. Він не має знати про відео.
Він нас підслухав. Що я мала робити?
Не хвилюйся. Він нічого не скаже. Я йому довіряю.
Але він куку! Притрушений.
Серйозно, мамо?
Впізнаєш?
Еріку, ти впізнаєш цю річ?
Ви з Хлоєю погрожували цим Джоелу?
Це брехня. Ми не бачили Джоела.
Джоел шантажував твою матір відео, яке робить її підозрюваною?
Слухайте, дістало те сране відео.
Пробачте, але йдеться про відео, яке ніхто не бачив і не має.
Ніхто не довів його існування. У вас воно є?
Немає, правда?
Рауль наклав на себе руки.
Не віриться, що ми житимемо разом.
Що б ти більше хотів? Квартиру чи будинок?
Байдуже, головне, щоб з тобою.
Я серйозно, Іване.
Можу лише уявити життя з тобою.
Іване?
Джоел казав, що йде на таємну вечірку «Алюмні»?
Лише сказав, що працюватиме.
Знаєте…
Робитиме своє.
А де і з ким, він не казав.
Поки в нас є лише слова Далмара,
що вони з Джоелем пішли на вечірку робити своє.
І це цілковито співпадає з тим,
що Джоел сказав Івану, що вони ввечері працюватимуть.
Та це не доводить, що була таємна вечірка.
Слово Далмара проти слова Еріка і Хлої.
Хіба що знайдемо ще когось, хто був на вечірці.
І бачив там Еріка і Хлою.
Це доведе, що вони брешуть.
Ти голодний?
Ні, дякую.
Кармен.
Що ти тут робиш?
Допомагаю тобі.
Іване, суддя наказав відправити вас у в'язницю до застави.
Застава зависока для кожного з вас.
Скільки за одного?
Він вимагає стільки.
Якщо заплатимо, ми вільні?
Ні. Просто чекатимете на суд вдома, а не за ґратами. У цьому різниця.
Що ж…
Ти розпоряджаєшся моїми грошима.
Заплати за мене і за Далмара.
Я не можу.
-Суддя заморозив твої рахунки. -Чому?
Побачив, що ти платиш за навчання Джоела, окрім нерегулярних доходів.
Тож ти не матимеш до них доступу до кінця суду.
Мені прикро.
Я можу заплатити заставу.
Звідки в тебе такі гроші?
Точно.
Від угоди, яку ти не виконала.
Ти досі тут.
Я досі тут.
Добре, що я не поїхала.
Бо можу допомогти тобі, так?
Як ти?
Засмучений, як усі.
Джоел не йде мені з думок.
І ти мав рацію.
Тобто?
Життя надто коротке.
Не хочу згаяти його, думаючи про Рауля.
Тебе допитували?
Так.
Вийдемо подихати?
Що таке?
Нічого. Все добре.
Саро, що таке?
Не хочу тебе засмучувати.
Кажи. Будь ласка.
Копи питали про твого кузена і Хлою.
Вони їх підозрюють.
Ти щось знаєш, так?
Ніко, якщо ми не довірятимемо одне одному…
Ерік невинний.
Але знаряддя вбивства його.
Срака в тому, що вони з Хлоєю
залякували Джоела перед…
Чорт, ти розумієш.
Залякували? Чому?
Ніко, я просто хочу допомогти тобі.
Вам з кузеном. Але через Хлою це важко.
Це опосередковано стосується тебе.
Ні, це безпосередньо тебе стосується.
Джоел шантажував маму Хлої за допомогою
одного відео.
Що на тому відео?
На відео Рауль?
Я його не бачив, але це може бути пов'язано з його смертю.
Ти потребуєш турботи.
І я з радістю це зроблю.
Як хочеш, підготую тобі вдома кімнату.
Дякую.
Ой…
Ой, моя дитинко.
Атож. Плач. Вилий увесь свій біль.
Вилий усе.
Мені так страшно.
Тобто, я…
Я не лише боюся опинитися в тюрмі, але…
Не знаю, чи зможу без Джоела. У мене більше нікого немає.
-Я сам… -Звісно, зможеш. Ти сильний.
-Ні. -Дуже сильний, чуєш? Це правда.
Так.
А після того, що сталося з батьком…
У мене немає сил. Я не можу жити далі. Це просто…
Поглянь на мене.
Ти не сам.
Я допоможу тобі.
У тебе є я. Твоя мати. Ти мене слухаєш?
У тебе є мати.
Я буду поруч, коли буду потрібна.
Коли захочеш.
Скажи, що зрозумів.
Так.
А поки скажи, що я можу зробити, щоб…
Щоб дати тобі все, що треба, щоб тобі стало краще. Що завгодно.
Я не хочу, щоб Далмар сів.
Він теж невинний, і…
Він також мішень жахливої ненависті, на яку не заслужив.
Сплати за нього заставу.
Любий, я не маю більше грошей. Я не можу.
Я не можу.
А два мільйони?
Довелося виплатити великі багаторічні борги і…
Але ми з Хосе-Луїсом спробуємо це владнати, добре?
Обіцяю,
я зроблю все, що зможу.
Дивися мені в очі.
Ти тепер фокусник?
-Розслабся. -Гаразд, розслаблюся.
А зараз…
засинай!
А тепер це.
Що?
Це дурня.
-Я готовий. Ходімо? -Так, іди сюди.
Іди сюди. Ми маємо тобі дещо сказати.
-Сідай. -Сідай.
-Побачиш. -Ну ж бо.
Скажи йому.
Ми з Іваном збираємося жити разом.
Чого такий кислий? Що таке? Гадаєш, ми надто поспішаємо?
Ні, я просто думаю, що ви такі милі, і це огидно.
Але ви, мабуть, переїдете у передмістя, у величезний будинок з басейном,
і я вас ніколи не побачу.
-Ну… -Так і задумано.
Але з невеликим нюансом.
До речі, це була ідея Івана.
Яка?
Що ти маєш переїхати до нас.
Ти потрібен Джоелу.
А якщо Джоел щасливий, я теж щасливий.
Ти будеш щасливий, Джоел теж, я теж. Будемо щасливо жити всі разом.
Я тебе кохаю.
А я — тебе.
Ви серйозно?
-Я не маю вибору. -Так.
Я вже звик до твого паршивого настрою.
До твоїх примх, твоєї маячні…
Та я зрозумів, козел.
Іди сюди.
Дружба — це так прекрасно.
Люблю тебе, друже.
А я тебе, довбню.
Ти чого тут?
Це Хосе-Луїс, мій адвокат.
Ну, він друг.
Друг, який до того ж юрист.
-Ми прийшли допомогти тобі, Далмаре. -Як?
Я тобі прочитаю,
що люди пишуть у соцмережах.
«Клятий темношкірий». «Смертна кара. Бідний Іван».
«Неповнолітній без опікуна винен».
Що?
Я повнолітній.
Зосередься на ненависті, яку до тебе відчувають.
Вони не мусять бути точними.
Ось іще.
«Сподіваюся, темношкірого вб'ють».
«Довбані мігранти. Приїжджають нас убивати».
«Відправте в Африку». «Повісьте». Це все жахливо.
І так далі.
-Нащо ти це мені читаєш? -Бо я…
Не хочу вводити тебе в оману.
Вулиці винесли вирок.
І я дуже сумніваюся, що суддя тебе виправдає.
Але я не винен.
Який з тебе невинний?
Який шантажував мене?
Ти з таких невинних?
Я його не вбивав.
Доведеться багато тренуватися перед дзеркалом, щоб тобі повірили.
Іноді щоб заспокоїти натовп, потрібен цап-відбувайло.
Час від часу таке буває і в системі правосуддя.
Так вони змушують людей мовчати,
і виграють час на пошуки справжнього злочинця.
У таких випадках це звичайна практика.
-Правосуддя несправедливе. -Думаєте, це я?
Яка різниця, що я думаю, Далмаре? Будь ласка, будь практичним.
Якщо ти зізнаєшся, суддя зменшить тобі вирок.
Зізнання є пом'якшувальною обставиною.
Це добре для всіх. Навіть для тебе і твоєї родини.
Чорт, Кармен. Я темношкірий, але не тупий.
Ти париш мені це лайно?
Хосе-Луїс може взяти у тебе зізнання.
Ось і все. Підпишеш, а він занесе.
Я подбаю про твою родину у Сомалі.
-У Ґвінеї-Бісау. -Ґвінея, Сомалі, один чорт.
Це різні країни.
Ти мене слухаєш?
Я забезпечу майбутнє твоєї родини.
А моє майбутнє?
Відсидиш кілька років тут, в Іспанії.
Ми подбаємо, щоб їх було небагато.
Решту відсидиш на батьківщині. Близько до сім'ї, до свого народу.
Ти робиш усе це, щоб позбутися мене?
Щоб не обвинуватили твого сина.
Дивно, що ніхто…
Ніхто не припускає, що це він. Всі одразу думають на мене.
Бо я небілий.
Я відмовляюся. Я цього не зроблю.
Я б теж не зробила.
Якби мала вибір чи якби була невинна.
Ти невинний, Далмаре?
Це вони. А Далмаром відвертають увагу.
Без доказів нічого не вдіємо.
Хтось мав щось бачити. Там була вся бісова школа.
Ові.
Ові!
Чекай.
Мені потрібна послуга.
Дідько! Он!
-Що? -Назад.
Зупини.
-Що ти бачиш? -Можеш збільшити?
Звісно.
Що вони несуть?
Щось велике, правда?
Це тіло Джоела.
А хто вони?
Я не знаю. Ніхріна не бачу. Чекай.
Вони йдуть звідти. Від «Алюмні».
Ектор й Емілія.
Бачиш? Я, бляха, знав!
У мене є заспокійливі.
-Дай мені. -Це буде підозріло.
Байдуже. Вони мені потрібні. Емі!
-Ні. -Що тобі не зрозуміло?
Вони мені потрібні, щоб пережити цю агонію.
Знову? Але ти його не вбивав!
Він же помер!
І я більше ніколи його не побачу.
Я тебе не впізнаю.
Коли ти почнеш поводитися не як недолугий тюхтій,
а як справжній мужик?
Джоела нема! Змирися!
Та це й на краще, бо ти був сам не свій.
Що вже знову?
-Це ти зробила. -Що?
-Звинувачуєш мене… -Ти його ненавиділа…
-Ти вже їдеш з глузду. -Довбані ревнощі.
Випий одразу вісім, як хочеш. Вони тобі справді потрібні.
Як я міг бути таким йолопом?
Після вечірки ти прийшла, коли ми спали.
А коли побачила нас разом,
у тебе від ревнощів скипіла кров.
Ти!
Ти через біль навіснієш.
Я нікого не вбивала.
Твої кляті ревнощі, Емі.
Вони взяли гору.
Ти влаштувала все потайки від мене,
щоб Джоел вдався до проституції з П'єром та Ґієрміною
і покинув мене.
Він учора все розповів перед тим, як ти його вбила.
Краще б ти собі горлянку перерізала.
Ні.
Екторе, прошу, дихай.
Будь ласка, випий таблетки. Дихай.
Не чіпай мене!
Ти для мене мертва, Емі.
Екторе!
На що ми дивимося?
Чорт.
-Двоє виносять сміття. -Це тіло Джоела.
Де це написано?
-Вони йдуть з «Алюмні». -То двоє з «Алюмні» виносять сміття.
Чорт, це Ектор й Емілія несуть тіло Джоела. Вони його вбили.
-Вони ледь не вбили мене. -Що?
Розкажи про це.
Ні, не можу.
Чорт, не можу. Але прошу, повірте мені.
Слухайте, ця зйомка, двоє зі сміттям, які ледь не вбили тебе, але ти не кажеш…
Ви імпровізуєте. Робите все, щоб урятувати Далмара. Годі. Йдіть додому.
Тобто? Урятувати від чого?
Далмар хоче зізнатися судді.
Він убивця.
Справу закрито.
Переклад субтитрів: Надія Сисюк