ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Ти казав, що Омар затримається.
Він так сказав.
Дідько.
Куди ти? Він не спатиме ще пів години.
Вся ця ситуація мене виснажує.
А мене ні?
Це я брешу й постійно щось вигадую, щоб побачити тебе.
Гадаєш, я не хочу тебе побачити?
Не хочу випити разом чи поцілувати тебе в класі?
Не знаю.
Хочеш?
Яка різниця?
Ти думала, що я відчуваю, коли ти весь час із Ґузманом,
а мені дістаються крихти?
То для тебе це лише крихти?
-Ні. -Тоді що?
Не знаю, сама скажи.
Це ти вирішуєш, коли приходити і скільки залишитися. Ти одна.
Звісно, я одна. Я все вирішую й кажу за двох.
Бо ти чекаєш, що хтось зробить усе за тебе.
Мій тато змусив тебе піти з бару.
Навіщо ти це кажеш?
Тому що ти завжди чекаєш, що хтось скаже тобі, що робити.
Прокинься вже.
Шлях вільний.
Для тебе теж.
Час проявити рішучість.
Або нічого від мене не вимагай.
Це був ти, Самуелю?
Я не чіпав Арі.
Однак…
ти знаєш, хто це зробив?
Вітаю, Бенхаміне.
Вітаю, Ваша Високосте. Ласкаво прошу.
Пройдіть за мною.
Побачимось пізніше.
АРІ, ВИБАЧ ЗА ВЧОРАШНЄ.
Я НЕ ЗНАВ, ЯК РЕАГУВАТИ.
Доброго ранку, Саму.
-Не треба так нервувати, друже. -Стій.
Ти підмішав у каву амфетамін?
-Ні, а що? -Ти бачив Арі?
Що? Що ти маєш на увазі?
-Що з тобою, Саму? -Що?
Напиши їй, що чекатимеш завтра ввечері в «Клуб дель Лаго».
-Навіщо мені їй писати? -Це сюрприз. Зроби мені послугу.
Скажи, що це стосується дебатів.
Що написати? Тобто…
Дякую, друже.
Дідько.
ЗАВТРА ВВЕЧЕРІ В «КЛУБ ДЕЛЬ ЛАГО».
-Готово. -Вона відповідає.
АРІ ПИШЕ…
-Дай поглянути. -Навіщо?
Подивись, вона відповіла.
ПРО ЩО ТИ? ЯКИЙ «КЛУБ ДЕЛЬ ЛАГО»? ЯКІ ДЕБАТИ?
Напиши, що хочеш зустрітися після занять.
-Пиши. -Гаразд.
Я Б ХОТІВ ЗУСТРІТИСЯ ПІСЛЯ ЗАНЯТЬ, ЩОБ ПІДГОТУВАТИСЯ ДО ДЕБАТІВ.
-Записує голосове повідомлення. -Так.
Дай сюди.
-Відповіла. -Зачекай.
-Повідомлення для мене! -Це мій телефон!
-Що? -Це все, що ти можеш сказати?
Після того, що сталося минулої ночі?
Минулої ночі?
А що сталося?
Послухай…
Це… Вона говорить про дебати.
Ми… посварилися. Вона хоче…
-Та що з тобою таке? -Що?
-Послухай. -Що?
Зроби так, щоб вона прийшла. Дякую, друже.
Матінко рідна.
Ти кудись зник після концерту.
Не думаю, що ти скучив.
-Трясця, Патріку. -Що?
Я чудово провів час. Дякую.
Я за тебе радий.
Знайомий вираз обличчя.
Я теж не раз мав такий.
Я дурний, що дав собі захопитися.
Ти не дурний.
Всі втрачали голову через когось.
-Або через щось. -Ні.
Тільки не я.
Я завжди вирішую з ким,
як сильно і як довго.
Чудово.
Та з Андером все складно.
Коли він поруч, ти на сьомому небі.
Та якщо він відштовхує тебе…
Ну ж бо, не вішай носа.
Скоро знову будеш всім набридати.
Слухай, я тут подумала…
Може, досить вже жити в номері Армандо?
Чому? Я думала, він не заперечує.
Ні, проте…
Не знаю.
Просто я більше не хочу мати з ним справ.
Розумієш?
Бачиш?
Я знала, що він пішов з концерту, бо ви посварилися.
Що він зробив? Я його поб'ю.
Нічого.
Просто він набридає і надто тисне.
Не хвилюйся.
Гадаю, стара не гримне переді мною дверима.
Та вона не змусить мене обирати.
Житиму під мостом, якщо доведеться.
Слухай.
Що як ми скористаємось на повну
останньою ніччю в готелі?
Гаразд.
Якщо ти не проти.
-Звичайно. -Так?
Під яким мостом ти будеш жити?
-Побудую, якщо знадобиться. -Точно.
У школі безліч дівчат із пристойних родин,
які мріють, щоб мій син обдарував їх своєю увагою,
а він закохався в прибиральницю?
Вона хоче стати дизайнеркою.
Вона дуже здібна й розумна дівчина.
Знаю я таких розумних.
Усілякі голодранки так і в'ються навколо нього.
Каетана поводитиметься чемно та не зійде з наміченого шляху.
Чому ви так впевнені?
Вона продемонструвала надзвичайну вірність своїм попереднім кавалерам.
Вона залишиться поруч з ним попри все.
У неї чудовий потенціал.
Це моє.
Точно?
Так.
Оце так, Філіпе.
Гарні малюнки.
Принц-дизайнер, який любить дівчат?
Ти був би моєю мрією, якби не був ґвалтівником.
Бувай.
Вони не мої.
А чиї?
Кае, ти це забула.
-Де ти їх знайшов? -У принтері.
Дякую. Хтось ще їх бачив?
Не знаю.
Я бачила.
Боїшся, директор дізнається, що ти користуєшся шкільним приладдям
без дозволу?
Ні.
Можеш поскаржитися. Мені начхати.
Дуже гарні малюнки.
Арі теж так вважає.
Правда?
Я думала, це він намалював.
Для королівської забавки досить непогано.
Зрозуміло.
Що?
Він чув повідомлення.
-Ґузман? -Так.
Навіщо ти хочеш зустрітися?
Він хоче зробити сюрприз. На зустріч прийде він, а не я.
Хотіла, щоб я проявив рішучість? Я зроблю це заради друга.
Я не можу більше ховатися й бити його ножем в спину.
Обирай — Ґузман чи я.
Тепер ти прояви рішучість.
Ти влаштуєш новорічну вечірку.
Приїдуть журналісти, буде фотозйомка.
Запроси всіх своїх друзів.
Можеш покликати ту дівчину.
Каетану.
Бенхамін усе розповів.
Вона тобі подобається?
Дуже.
Ти хоча б дав шанс іншим дівчатам?
Мені не потрібні інші.
Я хочу її.
Представиш її офіційно під час вечірки.
Це частина плану з відновлення моєї репутації?
Ми зараз не разом.
Не можеш повернути свою селянку?
Не називай її так.
Хочеш повернути її чи ні?
Так, мамо.
Тоді роби те, що маєш робити.
Що з тобою сталося тут, в Мадриді?
Я тебе не впізнаю.
Що ти тут робиш?
Прийшов у гості до друга.
Я не дуже зайнятий.
Вип'єш пива?
Звісно. Тільки в кімнаті з каміном, там менше народу.
Діти, у нас гість.
Це Армандо.
Колишній учень Лас-Енсінас і президент спільноти випускників.
Він прийшов передати дуже щедру річну пожертву школі
і захотів познайомитися.
Ми вже знайомі.
Це твій друг з концерту?
-Так. -Що?
-Ви друзі? -Кілька разів зустрічались у барах.
Привіт.
-Привіт. -Вітаю.
Так, у нас із Патріком гарні стосунки.
І ні, це не твоя справа.
Цікаво, чи ви плануєте щось більше.
Хоча яка різниця.
Якщо чесно, це не входило в мої плани, та дякую за байдужість.
Якби я тебе не знав, подумав би, що ти трошечки ревнуєш.
Якого біса?
Я добре тебе знаю, і ти не тямишся від ревнощів.
Я не ревную, а хвилююся.
Даруй?
Омаре, Патрік підійшов до тебе, щойно я його розізлив…
Розумієш про що я?
Я перший підійшов до Патріка.
Ти розбив йому серце.
Я не винен, що він прив'язався.
Друже, ти трошечки винен, якщо чесно.
Патрік палкий, та він не дурень.
Омаре,
я лише прошу тебе не плекати надії.
Він тобі подобається, та він розгублений.
Омаре!
Ти був йому потрібний, бо він сохнув за тобою,
а я — щоб потішити его?
Оце так зухвалість.
Я хвилююся за тебе.
Ти не боїшся своїми вчинками завдати іншим шкоди,
та засмучуєшся, коли вони намагаються жити далі.
Я не засмучуюсь.
Ти як собака на сіні, Андере.
Тобі не потрібен ані я, ані Патрік,
та ти не даєш нам рухатися далі без тебе.
Якщо я лише друг,
а Патрік — лише інтрижка, чому ти нас не відпустиш?
Краще йди. Мені треба працювати.
Правила існували завжди.
Ви кажете, що зараз вони суворіші.
Я впевнений, що в нас було гірше.
А ті, хто вчився до мене, — що в них.
І так до нескінченності.
Сумніваюся, що коли ти ходив до Лас-Енсінас,
школа нагадувала… бункер.
Повір, правила були дуже жорсткі.
За пропущене заняття могли вигнати.
За колишньої директорки дисципліна кульгала,
проте тато все виправив, правда?
Даруйте, я відійду на хвилину.
Звісно.
Менсіє.
Так?
Все гаразд?
Все чудово, Бенхаміне. Чому ти питаєш?
-Хіба ти не вегетаріанка? -Я не вигадую.
Вигадуєш.
Мені треба в туалет.
Що з нею на цей раз?
Якого біса ти робиш в моєму домі?
Мене запросили.
Я маю на увазі, якого біса ти прийшов до мене додому?
Щоб передати річну пожертву.
Армандо, не сміши мене.
Ти міг зробити це в школі або десь у барі.
То навіщо прийшов сюди?
Здати мене?
Здати?
Навіщо це мені?
Ти шантажуватимеш мене, щоб ми й далі трахалися, так?
Тебе так злить, що не можеш мати мене коли захочеш?
Істерика — не привід розходитися.
Між нами нічого немає.
…принесіть закуски й антре, будь ласка.
Ти нервуєш через нього.
Я завжди нервую.
Що відбувається?
Нічого. Ми друзі.
Неповнолітня та випускник, втричі старший за неї?
Ми сказали, що випиваємо разом.
Я повернуся за стіл?
Доню.
Що?
Знаю, ми не спілкуємося…
ніколи.
А коли говоримо, то постійно воюємо, та…
Гадаю, ти здогадуєшся, що…
навіть якщо я мовчу…
Не просто здогадуєшся, а знаєш,
що якщо щось не так, тебе щось непокоїть або в тебе проблеми,
можеш мені сказати.
Я зроблю один дзвінок
і позбудуся того,
що тебе турбує.
Це стосується всіх моїх дітей.
Приємно це знати.
Якщо виникне така потреба, я тобі повідомлю.
Гаразд?
Я вже довго говорю, тепер ваша черга.
Які плани після випуску?
Вступайте до нас.
З радістю вступлю до спільноти випускників.
Так, Армандо познайомить нас із колишніми однокласниками.
Обожнюю бумерів.
-У тебе тільки одне в голові, Патріку. -Тільки одне.
Я про все розповім татові й він зруйнує тобі життя.
Звісно, але…
Я хочу вступити в спільноту випускників поки…
Про все? Навіть про те, чим ти заробляла на життя?
Змирися. Ти належиш мені.
Ти нестерпний.
Як справи, Армандо?
Сподіваюся, тобі все до смаку.
Все чудово, Бенхаміне. Дякую.
Мої діти з тобою чемні?
Схоже, ви одразу знайшли спільну мову.
У тебе чарівні діти.
Тост?
-Звісно. -Звичайно.
-Не цокайся водою. Погана прикмета. -Бенхаміне.
Чому бути, того не минути.
АРМАНДО: ПОБАЧИМОСЬ СЬОГОДНІ ВВЕЧЕРІ
РЕБЕКА: О КОТРІЙ ПОЇДЕМО В ГОТЕЛЬ?
ВИБАЧ, РЕБЕ, ТА Я НЕ ЗМОЖУ.
МЕНСІЯ: ВИБАЧ, РЕБЕ, ТА Я НЕ ЗМОЖУ.
Хто там?
-Привіт. -Привіт.
Можна до тебе?
Звісно, заходь.
Слухай…
Моя мама вирішила провести Різдво разом зі мною.
Оскільки вона не може сидіти без діла,
то влаштувала вечірку для молодих підприємців,
щоб зміцнити ділові зв'язки.
Он воно як.
Нічого собі. Круто.
Я попросив запросити того, хто заклав у нас зернятко.
Саделаґу?
То… на вечірці буде Саделаґу?
-Так. -Круто.
І я подумав…
може, ти захочеш прийти й показати йому свої ідеї?
Ти…
Ти жартуєш?
Ні.
У тебе талант, Кае.
Дуже дякую. Навіть не знаю, що сказати.
Не кажи нічого.
Правда, дякую.
Отож…
Ти прийдеш?
Який дрес-код?
Добрий вечір.
Каетана Ґрахера.
Дякую.
Залишу вас самих.
Де твій батько?
Він там, вітається.
Привіт.
Крістіан Діор?
Ґрахера Пандо.
-Нічого собі. -Саме так.
Не думала, що зустріну Саделаґу на такій похмурій вечірці.
Мрії збуваються й у сірому вбранні, з фужером в руках.
Дивись.
-Це він? -Так.
-Серйозно? -Я його покличу?
Гаразд.
Отакої…
Ти залізеш у пащу леву, щоб отримати бажане.
Він сам мене запросив.
Ну звісно.
Ти залишила малюнки на видному місці випадково?
Так, Арі. Випадково.
Швидко ти почала йому довіряти.
Ти не дурепа,
але ти дурна.
І кар'єристка.
Ти дурна кар'єристка.
Дідько.
Що ти тут робиш?
Дозволиш пройти?
Подобається?
Дуже смачно. Ніколи таке не пила.
Отже…
це все мода.
-Вас об'єднала любов до моди? -Так.
І захоплення вами.
Тобою. Вибач, я не хотіла.
Не можу нічого вдіяти.
Я мріяла про зустріч з тобою.
Запишіть на номер 973.
Я плачу.
Зачекай.
Маєш п'ять хвилин? Хочу показати кілька своїх ескізів.
Звісно.
Правда?
На тебе у мене завжди є час.
Краще подивимося їх у мене в номері.
Там затишніше і не так гучно.
Що скажеш?
Чому ти тут разом з ним?
Ребе, я поясню пізніше.
Що значить «пізніше»?
Це ти так показуєш, що порвала з ним?
Менсіє.
Будь ласка, йди.
Ходімо?
Їдеш?
Нікуди я не піду.
Менсіє, ходімо вже.
Менсіє, що відбувається?
Краще надішлю ескізи до тебе в майстерню. Поговоримо, коли зможеш.
Друзі!
Запрошення на новорічну вечірку.
Я такий щасливий, що почну рік поруч із тобою.
Саму.
Не розумію, Менсіє.
Зранку ти з ним порвала, а ввечері я застала вас разом.
Я така: мінлива й імпульсивна.
Андере.
Може, ми зблизилися для того, щоб викреслити його з серця?
То викреслімо.
Що?
Хлопці, ваші запрошення.
ХОЧУ ПОЧАТИ РІК ІЗ ТОБОЮ. ФІЛІП
Скільки береш, Каетано?
За дизайн, не за прибирання.
Мені потрібна сукня на вечірку. Хочу всіх вразити.
Треба все порахувати.
Дві тисячі?
Матеріали окремо.
В чому справа?
Ти маєш талант.
І честь.
Благодійна пожертва не підлягає оподаткуванню.
Ти нестерпна, чесне слово.
Мені потрібен твій талант, а не дружба. Згодна чи ні?
Як матиму ідеї — повідомлю.
У тебе три дні.
Достатньо двох.
Я хочу десять відсотків бонусу за кожні 500 лайків.
П'ять.
-Ні. -Омаре.
-Я сказав — ні. -Так!
Ну ж бо.
Ні, я не трахатимуся тут. Нізащо.
Це ритуал, який вижене його з тебе.
Ритуал, кажеш?
Андер?
Не пам'ятаю такого.
Ти забув його чи ні?
Що ж…
Не поспішай.
Повір, його можна викреслити.
Сонечко…
Знаєш
одну з тисячі речей, в яких ми з тобою схожі?
Попри те, що ті, кого ми любимо, ранять нас знову і знову.
Ми їх не кидаємо.
Вони б'ють нас у самісіньке серце, і ми приймаємо удар за ударом.
Ми готові на все заради тих, кого любимо.
Абсолютно на все.
Та знаєш, в чому ми різні?
Я людина, яка чекає,
поки вони наб'ють ґулі й самі прибіжать до мене, притиснувши хвіст.
А ти — ні.
Ти не можеш спокійно дивитися, як вони страждають.
Ти не зупиняєшся і не здаєшся.
Мені це в тобі подобається.
Можливо, ти краща версія мене.
Але це не точно.
Йди до мене.
Проходь.
Ви однокласники?
Так, вчимося в одному класі.
-Я Патрік. -Дуже приємно.
Він вдома?
-Так, я його покличу. -Дякую.
Привіт, красунчику.
Патріку?
Патріку, здається, ти випадково мене набрав.
Синку, прийшов твій друг Патрік.
Патрік?
Так, він внизу.
Що це?
Потім поговоримо.
Привіт, Андере. Як ти?
Якого біса?
Є хвилинка?
Андере, ти не розумієш.
Ти думаєш, що світ крутиться навколо тебе, та це не так.
Омар мені подобається, і в мене серйозні наміри.
Якщо тебе це бісить,
то це ти застряг у минулому.
Я радий, що ви тепер разом.
Тільки не завдавай йому болю. Омар не такий, як я.
Знаю.
Тому я з ним.
Ти можеш сильно його ранити, тому що ти йому не байдужий.
Сподіваюся, він тобі теж.
Він не забавка.
Не те, що я?
Ти скористався мною,
щоб стерти його запах безглуздим сексом та поцілунками.
Не бійся, я не такий, як ти.
Сподіваюся, я зроблю його хоч трохи щасливішим.
Вибач, якщо я завдав тобі болю.
Я думав, ти знаєш, що це лише секс.
Мені це одразу було зрозуміло.
Я не сумнівався в почуттях до Омара.
Коли я вилікувався,
то не вирушив у подорож, щоб бути з ним.
Я завжди його кохав.
І завжди буду.
Не грайся з ним,
не бреши,
і найголовніше —
не думай йому зашкодити.
Не хвилюйся.
Можеш відповісти.
Я вам не заважатиму, обіцяю.
Дідько!
Чого такий сумний?
Нічого.
Милий, коли ти скажеш мені, що коїться?
Ненавиджу, коли ти закриваєшся від мене.
ПЕРШ НІЖ Я ПІДУ: МАМА, ҐУЗМАН, ОМАР
Дякую.
-Що? -Смачно.
Ти був проти, бо воно не французьке.
-Так. -Так.
Смачна штука. Не хочеш таку на вечірці?
На вечірці я хочу дещо інше.
Чи радше, когось.
Хочу, щоб ти прийшла.
Я прийду.
Добре, але…
зі мною.
Це побачення?
Так.
Побачення.
Але ж ми лише друзі.
Друзі, які зустрічалися.
Іноді колишні…
знову сходяться на Різдво.
Не кажи, що ти про це не думала.
Ні.
Дещо сталося, і я ні про що більше не можу думати.
Буду радий, якщо ти зі мною поділишся.
Я ділюся.
Залишімо все як є.
Так, добре.
Ти не передумаєш?
Ми лише цілуємося.
Навіть не знаю навіщо.
Слухай, краще… Дідько.
Досить.
Зажди.
Зупинися.
Що?
Краще не треба.
Чому?
Будьмо друзями. Сиди там, а я — тут.
Кае, я впевнений, як ніколи.
Так, я теж.
Я більше не бачу в тобі кумира і не втрачаю через тебе голову.
Зате кумир втрачає голову через тебе.
Серйозно, не треба.
Краще залишимося друзями.
Філіпе, годі.
Припини.
Я не жартую — досить.
Подобається мати наді мною владу?
-Що? -Вам всім це подобається.
Про що ти? Зупинися.
Стій, Філіпе. Відпусти мене.
Я не хочу, відпусти. Я серйозно, Філіпе.
Прошу, відпусти!
Ні, Філіпе! Я не хочу! Геть від мене!
Чорт.
Каетано!
На мене чекає дівчина.
Привіт. Вибач, що спізнився.
Проїзд було заблоковано. Хто обрізає гілки у грудні?
Не чекала, правда ж?
Дякую.
-Все гаразд? -Так.
-Точно? -Так.
Добре. Навіщо третя тарілка?
Я попрошу забрати.
Не працюєш?
Я думав, ти передумала.
Передумала що?
Самуелю, сідай.
Що значить «сідай»?
Арі, що, в біса, коїться?
Ґузмане…
Ми з Самуелем зустрічаємось.
В якому сенсі?
Це був Ґузман чи ні?
Самуелю.
Ти мене чуєш?
Вибачте, що так сталося,
та в нас із Самуелем не просто інтрижка.
Самуелю, я тебе кохаю.
І не хочу тебе кидати.
Але тебе я теж кохаю.
Подивися на мене.
Тебе я теж не хочу кидати.
Дивися на мене.
Мабуть, ви думаєте, що я божевільна.
Та я вважаю,
що збожеволію, якщо…
мені доведеться обирати між вами.
Переклад субтитрів: Катерина Манкович