СЕРІАЛ NETFLIX
Тихо, мої батьки вдома.
Але ж ти так добре лижеш.
А взагалі продовжуй, я затулю собі рот подушкою.
-Так? -Вечеря готова.
Йду!
Запитай подругу, чи залишиться вона на вечерю.
-Скажи, що ні. -Сама їй скажи.
-Я? -Так.
Серйозно, скажи їй ти, прошу.
Ні, дякую. Я повечеряю вдома.
Я попрощаюся і спущуся!
Добре, любий. Не барись, бо все охолоне.
Твої батьки такі круті!
Найкращі у світі.
Продовжимо, бо все охолоне.
Дякую, синку.
Нема за що.
-Дякую. -Будь ласка.
Що?
Важко не хвилюватися.
Але чому?
Він ще не був щасливішим.
Тому й хвилююся.
Через усе, що він пережив.
Через усе, що пережили ми.
Боюся, що він зустріне когось не такого щасливого,
що ця людина завдасть йому шкоди і зведе нанівець усі його зусилля.
Усе буде гаразд, Маріє. От побачиш.
Тепер через таких, як Ісадора,
які вигадують усіляке заради краплі уваги,
не повірять тим, хто викриває справжні проблеми.
Одна брехня живе довше, ніж тисяча правд.
А ось ще одна королева байок. Є коментарі?
Краще б дупу свою знімала!
-А ми ж так добре ладнали. -Менсіє, припини.
Чому їй припиняти?
Дівчата, нічого не кажіть.
Жодних вибачень чи прохань. Нам потрібне правосуддя.
Так, але правосуддя вже звершено.
Крале, далеко не завжди гвалтують незнайомці з ножем у темному провулку.
Стояти осторонь тут не прокотить. Ти маєш бути на нашому боці.
Слухай, Росіо. Я чую стільки, а хочу чути ось скільки.
Самі бачите. Пусті балачки.
Одні базікання й брехня собача.
Нам було до дідька важко.
Ми навіть сумнівалися в собі без жодної на те причини.
Ми забагато випили, як й усі інші.
Усі.
Ми нікого ні до чого не примушували.
Ми були гостями. Нас пригощали всім.
Нам були раді.
Не журись, друже. Усе вже скінчено.
Це було наше слово…
Проти її слова та проти всіх інших!
Бо тепер бути хлопцем достатньо, щоб тебе зробили винним!
Алекс має на увазі, що було складно, коли на нас вказували пальцем.
І тепер, коли нас виправдано,
ми хочемо подякувати вам.
Дякуємо тим, хто не сумнівався в нас,
навіть коли ми самі сумнівалися в собі.
Ісадоро!
Росіо!
-Так! -Отакої!
-Оце так гра. -Дякую.
-Що робиш ввечері? -А що?
Раптом захочеш провести вечір зі мною.
Що робитимемо?
Спершу випємо.
Ти краще мене взнаєш і зрозумієш, що я не та, ким ти мене вважаєш,
а та, ким ти мене вважав раніше, коли я тобі подобалася,
коли ти не міг перестати про мене думати.
Ти більше не цікавиш мене, Арі.
І вже бачуся з тією дівчиною з клубу.
Я ж прошу лише про один вечір.
Як втомишся від мене, то розбіжімося.
Гаразд, але вечір буде дуже коротким.
Добре, дуже коротким.
А як тобі це?
Якби сам Папа приїхав з Риму і сказав, що мій Крус…
Не може бути.
Пампушко, що сталося?
Ти що, щойно з печери виліз? Ця тема зараз в тренді.
-Відео, де Крус цілується з хлопцем! -Може, підробка?
Мабуть, фанат суперника запостив, щоб підставити його.
Мабуть.
Або запостив той інший хлопець з відео. Він у моєму класі.
Він зустрічається з сином Круса.
Але інший хлопець…
Пампушко, ти мене заплутала.
Ти згадала купу різних людей.
Що як він використав сина, щоб дістатися до грошей Круса?
От придурок.
-Що це було? -Лишенько.
Ми, придурки, робимо дурнуваті речі.
Але ж придурок і є.
Обережно, га?
Ти скаржишся, що хибні звинувачення Іси нам аж ніяк не допомагають,
але ж твої лайнові прямі ефіри також добра не сіють.
Господи, досить вже проповідувати.
Не всіх дівчат треба рятувати і не всі хлопці — козли.
Не можна ділити все на чорне чи біле.
В цих та багатьох інших питаннях можна.
Серйозно, які ж ви нудні…
Правосуддя — не наука. Це не математика, помилки трапляються.
То це тобі вирішувати, коли воно помиляється, а коли ні?
Я тут новенька і вас не знаю, але давно підписана на Ісадору.
Вона давно стала зіркою і знаменитістю, тому всі вже знають,
як їй завжди кортить бути в центрі уваги.
Вона дитина на хрещенні, наречена на весіллі й труп на похороні.
Без уваги вона задихається.
Тобто, на твою думку, вона вигадала усе це жахіття,
щоб побути в центрі уваги?
Я цим на життя заробляю. Я знаю, про що говорю.
Усе гаразд?
Так. Чого питаєш?
Просто ти був засмучений під час промови Уґо.
Може, ти все-таки знаєш, що сталося, навіть якщо суддя каже інакше.
Відчувати провину і шкодувати — добре.
Робить тебе людиною.
Ігноруй її.
-Ти ніколи не сумнівався у другові? -Ні.
Я знаю його все життя. Спільні канікули.
-Він хороший хлопець. Завжди намагається… -Так завжди буває.
«Класний хлопець. Допомагав мені носити продукти».
Ми дружимо багато років,
і він ніколи не давав приводу думати, що він на таке здатний.
А от за той короткий час, що я тебе знаю, тобі вдалося звільнити мене
та звинуватити в тому, чого я не робив, бо відмовився грати у твої ігри.
Звинувачення без доказів — твоя парафія.
Твій друг дитинства — придурок у руках двох інших.
Він ладен зробити будь-що, аби вписатися в компанію.
Але ти цього взагалі не бачиш.
-Ти сама обирала місце? -Так.
Вітаю. Ви бронювали столик?
Так. На імя Аріадни Бланко.
«Аріадна Бланко», стіл на двох.
Прошу за мною.
Це місце не у твоєму стилі.
Хоч не знаю тебе добре, та ніколи б не подумав.
Я тут ніколи не була.
Але захотілося прийти.
Знала, що тобі сподобається.
Чому ти була в цьому впевнена?
Бо я «транс», як «трансвестити»?
Звісно, ні. Я знаю, що це не те саме.
Просто брату тут подобається бувати.
Ось воно що! Твій брат з «Г», а я з «Т»,
то всім так званим меншинам має подобатися те саме.
Ніко, я стараюся.
Що саме?
Стараюся, щоб тобі було комфортно.
То припини робити те, чого не робиш з іншими хлопцями.
Так, розумію.
Так, твоя правда.
Але оскільки ми тут, може, випємо?
Лише хочу сказати…
На побаченнях з хлопцями мені подобається
бувати в нових місцях.
Ви йдете чи ні?
-Так? -Гаразд.
Усім привіт.
Я Патрік.
І, як я десь прочитав, я огидний квір,
який поцілував бога Круса
проти його волі.
Чи той, хто поцілував Круса, бо був п'яний,
як теж десь пишуть.
З ким він хотів переспати, бо побився об заклад.
Іншими словами, це все моя провина. Крус нічого не робив.
Бо Крус не гей.
Я сам підбивав до нього клинця.
А ще я зустрічаюся з його сином.
Або зустрічався, бо…
…тепер я й гадки не маю, якщо чесно.
Річ у тім, що Крус…
Він був дуже п'яний, а я також хильнув забагато, тож…
Уявіть самі, легендарний Крус.
Хто б не збудився?
Тож я скористався моментом і поцілував його.
Це все моя провина.
Тому я прошу вас
залишити Круса в спокої і не називати його тим, ким він не є.
Це все лише моя провина.
Я ж казала.
Ви знаєте, де мене шукати.
Звісно.
Направте свою ненависть на мене, не на нього.
Привіт.
Що?
Не знаєш ні що робити, ні що казати?
Просто…
Просто раптом захотілося подзвонити тобі, але…
…тепер не знаю навіщо.
Розслабся, я спрощу все для тебе.
Не треба нічого казати чи робити.
Побачимось у школі, добре?
Бувай.
Ні.
Ні, Іване, зачекай. Не клади слухавку.
Я маю дещо сказати.
Ти мав рацію.
Я до біса злякався.
Не міг повірити, що ти так мене любиш.
Це в голові не вкладалося,
тому я опирався.
Але принаймні…
…це змусило мене…
припинити винуватити інших і визнати, що я сиджу у власному лайні.
Дякую, Іване.
Ти допоміг мені це усвідомити.
І ти моє перше справжнє кохання.
Я люблю тебе.
-Тобі не вдається. -Але ж рахунок 2-0!
Так, і я перемагаю.
Ні, перемагаю я!
Як там у пісні? «Вечірка, вечірка…»
Немає такої.
Я знову виграю.
Еге ж…
-Ще одна пляшка? -Так.
Ні.
-Ти замовила ще одну? -Так, коли ти був у туалеті.
Мені не треба. Голова йде обертом.
Справді? А я анітрішки не пяна.
Хоча не звикла до алкоголю.
Залишити пляшку?
Так, ми її прикінчимо.
Можна прибрати?
Так.
-Можна подвійне еспресо? -Звичайно.
Що ж…
Що ти шукаєш у жінці?
Отак навпрямки?
Щоб не було часу на роздуми.
Супутницю.
Друга.
Найкращого друга.
І найкращу коханку.
-Звісно. -Так.
Я хочу такі відносини, як у моїх батьків.
Так. Хочу бути як батько.
Він мій взірець.
Я хочу бути таким, як він, і знайти таку людину,
як моя мати.
Як щодо тебе?
Ти довго роздумуєш.
Зараз мені хочеться лише вина.
Точно все гаразд?
Чудово.
Ти не відповіла.
Про що?
Що ти шукаєш у хлопці?
Не знаю.
Я завжди думаю, ніби знаю, чого хочу.
Усюди це шукаю, знаходжу, а коли воно переді мною…
все не таке, як я думала.
Певно, проблема в мені.
Або у хлопцях, з якими ти зустрічаєшся.
Так, можливо.
Слухай,
може, підемо до клубу Ісадори?
Зараз?
Саме це я б зробила з будь-яким красенем на побаченні.
Трохи вина, трохи танців…
Лишилося лише, щоб цей красень пішов зі мною.
Добре.
Чудово.
Це правда?
Ні.
Це я його поцілував.
Він нічого не ініціював.
Знаєш, чому він це зробив?
Задля себе.
Бо почувається винним.
Бо він егоїст.
Ні.
Він зробив це задля тебе.
Задля нас.
Навіть якщо через це він втратив би тебе.
Гадаю, ми більше не разом.
Тобто, я в цьому певен.
Ти таку кашу заварив.
Це не могло продовжуватись, Іване.
Сам знаєш, як я залежу від спонсорів.
Серйозно, тату?
Серйозно?
Мені начхати на спонсорів.
Легко це казати, коли в тебе завжди було усе, що заманеться.
Тобі ніколи нічого не бракувало.
Ні, бракувало.
Знаєш, чого мені бракувало?
Справжнього батька.
Ти хоча б колись про мене думав?
Зараз ти скажеш, що я тебе не люблю, що ти мені не потрібен.
Я знаю, що ти мене любиш.
Звичайно, знаю. Справа не в цьому.
Я говорю про повагу.
Ти ніколи мене не поважав.
Я почуваюся одним з тисячної юрби, що тебе оточує.
Ти ніколи не ставив мене на перше місце.
Ніколи.
Ти завжди думав про себе і тільки про себе.
Як і Патрік.
Ви обидва одного поля ягоди.
-Вітаю, у вас є бронювання? -Так, на імя Уґо Мулера.
Дідаку?
Хвилинку, будь ласка.
Це хіба не ті хлопці?
Вони ніяк не пов'язані з Ісадорою. З них зняли звинувачення.
Думаєш, їм можна сюди приходити?
Їм можна робити що завгодно.
Мені байдуже. Але їх поява тут — це провокація і ляпас.
А це вже зайве. Не знаю, чому ти цього не розумієш.
Хлопці, ходімо краще в інше місце, гаразд?
Чому? Що він тобі сказав?
Що краще нікого зайвий раз не дратувати.
Гадаю, він має рацію.
Хлопці, ми прийшли сюди, як і усі інші.
Випити по чарці. І все.
Чи не так?
Але ми можемо випити по чарці деінде.
Байдуже. Як скажете.
Ні.
Я лишаюся тут.
Нам нема чого соромитися. Що швидше до цього звикнуть, то краще.
Саме так, чорт забирай. Ми можемо робити що хочемо.
Так, але можна робити що хочеш й деінде.
Хаві, що ти скажеш?
Хаві також не хочеться нікого дратувати.
Я хочу залишитися випити.
Я можу робити, що хочу.
Впізнаю друзяку Хаві! Іди-но сюди!
Можна нам наш столик?
Так. За мною, будь ласка.
Ти йдеш?
Йду.
ЗРОБИ СВІТОВІ ПОСЛУГУ І ВБИЙ СЕБЕ. #ІСАДОРАВІДСТІЙ
-ГИДОТА. -ВОНА ЩЕ ПОПЛАТИТЬСЯ.
А ЯК ЖЕ ШКОДА, ЯКУ ВОНА ЗАВДАЛА ТИМ ХЛОПЦЯМ?
ВОНА НАВІЖЕНА.
ХАЙ ЦЯ БІСНУВАТА БРЕХЛИВА СТЕРВА ЗДОХНЕ.
Я намагався їх зупинити.
Не хвилюйся.
Рано чи пізно це мало статися.
Вони не могли дочекатися.
Це була одна з твоїх найкращих ночей.
А це що таке?
Моє частування. Дякую за теплий прийом в Мадриді та в Лас-Енсінас.
Ні, це тобі дякую.
І ласкаво просимо. Друзі Хаві — наші друзі.
Я розіллю усім?
Будь ласка!
Навіть без льоду?
Без льоду!
Хочеш нас напоїти до безпамяті?
-Ну ж бо! -Поїхали!
За нас!
-За нас! -За нас, хлопці!
Лихо! Ще по одній?
-Ще по одній? -Так.
Наливай!
-До країв. -Обпікає, так?
-Нумо. -Так.
Обережно, бо впадеш зі сходів.
Не впаду.
Куди ми йдемо? Арі, ти дуже п'яна.
Стривай.
Ну ж бо!
Сюрприз!
-Ти забронювала номер? -Звісно.
Обовязкова частина кожного особливого побачення
з хлопцями-красенями.
Плюс Ісадора робить мені знижку.
Що?
Усе гаразд?
Так, усе гаразд.
Зачекай.
Може, замовимо пляшку віскі?
Чи рому?
Мені все одно, що пити.
Щось не так?
Все одно, що пити, аби лише переварити вигляд мого голого тіла.
Я не… Ні.
Це тут ні до чого.
Зніми їх з мене.
Зніми мою білизну.
Це…
Це ніяк не стосується цього.
Чекай, не йди.
Ніко, присягаюся…
Хотіла вважати себе прогресивною? Хотіла, та не вийшло.
Ні, Ніко. Це не має нічого спільного з…
Це було неймовірно!
Ми полетіли на вертольоті на Ібіцу і нанюхалися усього, що було.
Потім пішли до її президентського люксу і відірвалися на повну.
Так.
Ісадора була така збуджена.
-Ми всі під кінець… Пам-пам-пам! -Ого!
Пам!
Вона була під кайфом?
Звісно, чуваче. Ми всі були під кайфом.
Чорт, було гаряче.
Було мегакруто.
То що вона робила? Вона стогнала, як хтива хвойда?
Ні, вона навіть не могла підвестись. Навіть знепритомніла.
Звісно, вас це не турбувало.
Бо до того вона була така збуджена.
Саме так.
Господи, яке щастя.
Ісадоро, зачекай. Не йди.
Треба поговорити.
-Говоріть, я йду. -Ні, залишся.
Ти вже достатньо наговорила усілякого про Ісадору.
До чого ти ведеш?
То що вона робила? Вона стогнала, як хтива хвойда?
Ні, вона навіть не могла підвестись. Навіть знепритомніла.
Звісно, вас це не турбувало. Бо до того вона була така збуджена.
Саме так. Так і було.
Це голос Хаві.
Дуже шкода, що ти через це пройшла.
Вибач, що не вірив тобі.
Сподіваюся, ти не ображаєшся, адже я знав Хаві все життя.
А тебе ні.
Не знаю, чи потрібен мій телефон, чи достатньо самого запису.
А як же друг дитинства?
Він мені не друг.
Він не той, ким я його вважав.
Дякую.
Гей, пампушко.
Ти якась мовчазна.
Щось не так?
Ні. Просто виснажена.
Чекатиму тебе в ліжку.
Привіт, хлопці та дівчата. Як ви?
Я вмираю від втоми, щойно повернулася з вечірки.
Дехто з вас питав, чому я казала всі ті речі про Ісадору.
Привіт усім.
Ніхто мене про це не просив,
але я хочу розповісти, чому я казала всі ті речі про Ісадору.
Хоча ні. Взагалі-то я… хотіла забрати свої слова назад,
попросити вибачення
і переглянути свою позицію.
Правосуддя не вирішило на її користь,
та правосуддя може помилятися.
Судді такі ж люди, як і ми з вами.
І взагалі, важко судити про щось, коли не знаєш усіх деталей.
І якщо ви ніколи не боялись самі йти вулицею
або не вдавали, що телефонували комусь,
щоб ніхто до вас не підійшов,
якщо ви ніколи не опинялися у юрбі,
почуваючись, як не парадоксально, слабкими й самотніми,
бо та юрба лякала вас…
Так, якщо ви ніколи цього не відчували,
то буде важко зрозуміти того, хто пройшов через це.
Не знаю навіть. Не знаю.
Це єдине, що я знаю.
Я базікала тут, не маючи жодної про це гадки.
ЗАВАНТАЖИТИ ВІДЕО СКАСУВАТИ СХВАЛИТИ
Хто новий голова онкологічного відділення?
Хто він?
-Чекай. -Доктор Лоренцо…
Ні.
Серйозно?
Привіт, синку.
Сідай, синку. Снідай, бо вже спізнюєшся.
Я не голодний.
Щось не так?
Все гаразд, я просто виснажений.
Я зїм сандвіч у школі.
Зачекай, я відвезу тебе.
Піду до машини.
Побачимось.
РАЗОМ НА ВІКИ ВІЧНІ
ВИ ВТРАТИЛИ 1,5 МІЛЬЙОНА ПІДПИСНИКІВ
Пампушко?
Я почала вчитися грати на фортепіано.
Що це ти вчора запостила?
Нічого такого, просто хотіла сказати дещо про Ісадору.
Хіба ти ще не все сказала?
Лише хотіла дещо прояснити.
Прояснити?
Твоє прояснення коштувало нам 1,5 мільйона підписників.
Принаймні тепер ми знаємо, що решта 10,5 мільйонів підписників класні люди.
Ти що, знущаєшся?
І ти це сама вирішила? Не запитавши мене?
-Оце так чудово! -Сонце…
Я не маю права голосу в тому, що нас годує і дає дах над головою.
-Розслабся. -Не хочу!
-Ти зіпсуєш піаніно… -Нехай так!
-Я зіпсую його. -Що? Раулю, припини.
-Розтрощу! -Що ти робиш?
Замовкни в біса!
Раулю!
Замовкни!
Іване!
Привіт. Це ти його переконав?
Кого і в чому?
Що відбувається?
Дякую, що прийшли.
Я хотів…
Я хотів сказати вам, що…
…що те, що сказав однокласник мого сина
брехня.
Отже, відео, на якому ви цілуєтеся,
теж брехня?
Підробка?
Фабрикація?
Ні, відео справжнє.
Але це не той хлопець мене поцілував.
Це я його поцілував.
Я була п'яний і…
І втратив голову.
Я не мав цього робити, бо той парубок —
хлопець мого сина.
І він з ним щасливий.
Він чудовий парубок.
Вони обидва чудові та…
гідні одне одного.
Але мій син
не заслуговує мати поряд таку мінливу,
егоїстичну та боягузливу людину, як я.
Мій син заслуговує на батька,
який збереться з духом
і визнає раз і назавжди,
ким він є.
Я Крус.
Я футболіст.
А ще я гомосексуал.
Дякую.
Переклад субтитрів: Катя Ракецька