NETFLIXOVA SERIJA
Ne znam mogu li ja to.
Jebote, pa tata mu je nedavno umro.
ILI ON ILI MI.
NA ČIJOJ SI TI STRANI?
-Što ti hoćeš? -Radi se o Ivánu.
Ne zanima me.
Strašno mu je teško. Želim mu biti oslonac.
Nema problema. Istina neće nikamo otići, čeka te.
Zašto si tako navalio da mi to kažeš?
Nije fer da se iskaljuješ samo na nama.
Pa dobro. Da čujem.
Te noći u Ibizi…
Istina je, Hugo, Álex i ja bili smo prisutni.
Ali ondje su bili i Iván i Phillipe.
Da, znam. Pa?
Nisu ništa učinili.
To su tebi rekli.
A ne.
Nećeš mi prodati tu priču, stvarno.
Dobro znam da nisu ništa učinili.
Nije ti čudno što tvrde da su našli tu tobožnju snimku
i da je nitko osim njih nije vidio, pa ni policija?
Taj su alibi tebi dali i očito si u njega povjerovala,
valjda zato što su ti prijatelji.
Normalno, i ja bih povjerovao.
-Što hoćeš reći? -Phillipe se pokupio u svoju kneževinu.
A Iván je ostao tu i izigrava tvog najboljeg prijatelja.
Molim te, prijeđi na stvar.
Iván i Phillipe su sudjelovali.
Nisu.
Ne. To nije istina.
Ne, vjerujem im i znam da to nije istina.
A što su drugo mogli? Priznati?
S Phillipeovom reputacijom?
Iván i Phillipe su sudjelovali.
Zapravo… oni su to i predložili.
Nije ih bilo briga što si u nesvijesti.
Oni su počeli veselicu.
Veselicu?
-Tebi je to veselica? -Znaš što hoću reći.
Ne znam što hoćeš reći. I nije mi svejedno kako to nazivaš.
Važno je samo da su oni bili kolovođe.
Pogotovo Iván.
Nije znao za sebe od droge.
Kao životinja.
Zapravo je on prvi skočio na tebe.
Iván i Phillipe bili su kolovođe.
Pogotovo Iván.
Nije znao za sebe od droge.
Kao životinja.
Zapravo je on prvi skočio na tebe.
Bok.
Nisi došla na pogreb mog oca.
Nisam.
Nisam mogla. Oprosti.
Jasno mi je da se ljudi ne snalaze,
ali mislim da ovo neću izdržati bez najbližih prijatelja.
-Patrick pazi na tebe kako i zaslužuješ. -Stani.
Hoću reći, da, uz mene je non-stop i zahvalan sam mu.
Ali treba mi malo prostora.
A Patrick mi visi nad glavom i to me samo podsjeća na sve te gadosti.
Znam kako je kad zbog gadosti izgubiš želju za životom.
NEKOLIKO TJEDANA POSLIJE CRUZOVOG POGREBA
CRUZOVE UBOJICE ČEKAJU SUĐENJE U PRITVORU
-NIJE TO ISTO BEZ SARAULA. -NEŠTO NE ŠTIMA.
-ŠTO JE SA SARAULOM? -VRATITE SE!
PET PROPUŠTENIH POZIVA
RAZGOVARAJ SA MNOM, DEBELA, MOLIM TE.
BOK, RAÚLE
-Bok. -Zdravo.
Kako si?
Opet ne možeš spavati?
Opet šalje poruke?
Neprestano. Što da radim?
Pa ne znam. Mogla bi ga prijaviti ili bar blokirati.
Ne poznaješ ga. Bilo bi još gore.
Gore od čega?
Od toga da te maltretira?
Da te ubija u pojam?
Tuče?
Oprosti.
Sve u svoje vrijeme, učinit ćeš to kad budeš spremna.
Ali ne možeš živjeti ovako rastrgana. Moraš se odlučiti.
Zagrli me.
-Iván je opet zaspao? -Da.
Cijelu je noć gledao vijesti o uhićenju.
To mu samo škodi.
Ne može to izbjeći sve i da hoće.
Svi samo o tome govore.
Pa da.
„Poricanje, pogodba, depresija.“
Iván mora proživjeti sve te stadije žalovanja dok se s time ne pomiri.
A kad si ti to diplomirala psihologiju?
Tko je tebi stao na žulj?
Pa vidjela si da guglam.
Upravo tako.
-Zašto je takva prema meni? -Prebacilo ju je.
Već se napila? Ovako rano ujutro?
Ne, htjela sam reći da ju je možda prebacilo u stadij ljutnje.
Ti misliš da je pijana?
Što mu je?
Za aparat ne znam, ali znam što je tebi.
Skupilo ti se.
Cruzova smrt, pogreb, Iván koji puca po šavovima.
Sve te to podsjetilo na Samua.
Čega si se nagutala?
Ne znam. A ti? U posljednje vrijeme rijetko si kad trijezna.
Ne osuđujem te ja.
Časna riječ, i meni je sve ovo komplicirano.
-Ali ti i Samu bili ste jako… -Mencía, prestani!
Više ne možeš čuti ni njegovo ime?
Znam da sam bila zaokupljena Sarom zato što me trebala,
ali neću da se tebi to pretvori u rak-ranu kao meni mamina smrt.
Kad me budeš imala volje poslušati
ili kada ti dojadi poricati istinu,
na raspolaganju sam ti.
Eto ga, lažna uzbuna.
S aparatom sve štima. Kao i sa mnom.
Što će tebi to?
I zapamtite, morate izabrati partnera za projekt sljedeći tjedan.
Čuj.
Bit ćeš mi partnerica?
Naravno. I na projektu isto.
Patrick. Donio si ispričnicu Ivánovog liječnika?
Rekao sam mu, ali neće k liječniku.
-Nema volje ni za što. -Da, razumljivo.
Ali bez ispričnice ne može izostati s nastave.
Znam da se ti trudiš voditi brigu o svemu, ali…
Nismo superjunaci, ne možemo sve. Nitko ne može sve.
Ako ti je sve skupa previše i ako trebaš pomoć…
Uvjerit ću ga da se vrati.
I zamijeni ova dva stola.
Voli biti u kutu, a ako nije, šizi.
Što je?
Samo smo prijatelji.
I točka. Učinila mi je uslugu i ponovno me zaposlila.
Ma kako da ne.
Dobro, često smo zajedno, ali samo prijateljski.
-Aha. -Bih li htio nešto više?
Ne znam. Ne mogu to potvrditi ni poreći.
Ali ona očito nije spremna.
A ja neću navaljivati.
Dobro. Riješi to.
Ispričavam se.
Pau!
-Mlada šefica. -Vlasnici su njezini roditelji.
-Ona se samo pravi da je glavna. -Aha. Znači, sve cinka starcima?
Baš si mi zgodan!
Dobro izgledaš. Odlično.
Kao i uvijek.
Već sam zaboravio kako izgledaš.
-Aha. -Ne dolaziš u Jáveu.
Oprao si ruke od nas. Ovdje radiš što ti puhne.
Lakiraš nokte. Što je to?
-Otkud to? -Imam posla, Pau.
Aha.
Tata mi jučer nije rekao da dolaziš.
-Iznenađenje! -Koliko ostaješ?
Selim se.
Tata te poslao da vodiš posao?
Pa jeboga, Pau.
Svima sam vam rekao da mene u Madridu ostavite na miru.
-Da, ali posao je posao. -Rekao sam vam.
Sve znam.
Ali u Madridu je iskrsnula jedinstvena prilika.
Nismo prvi koji su je došli iskoristiti.
Ali moramo biti jedini.
Pogledaj me.
Tata ti se neće petljati u život.
Zato sam i došao. Sve ću srediti.
Zaštitit ću te od njega.
-Znaš to valjda? -Da.
Sigurno?
Dobro.
Smiri se. I dalje ćeš voziti po svome i raditi to svoje.
Konobariti, ha?
Samo ti budi siromašan ako hoćeš.
Nisi mi se javljala.
Izvan škole te i ne vidim, nisi Cruzu došla na pogreb,
a nisi obišla ni Ivána.
-Ne ide mi to u glavu. -Imam posla, srce.
On ti je prijatelj, Isa.
Aha.
Evo Dídaca! Hoćeš li piće?
Ne bih. Ne, hvala. Samo sam te htio zamoliti za pomoć oko Ivána.
Ne znam kako bih pomogla.
Kako god znaš i umiješ. Ne znam više što ću.
U krevetu je cijeli dan, samo šuti.
Kući neće, ali kod mene je kao zombi.
Nije otišao ni po Cruzove stvari.
Nikako da to prihvati.
Razumijem, ali… Mislim da ja tu ništa ne mogu.
A da ovdje organiziramo komemoraciju za Cruza,
s onima koji su ga voljeli i pamte ga?
Samo predlažem.
-Odlična ideja. -Otkud sada to?
Konobari iznose ideje u mom klubu?
Pripada tvojim roditeljima.
Možda bi mu to pomoglo.
Da preboli gubitak ili da podvuče crtu.
-Ne stignemo. Sve je na ho-ruk. -Ništa se ne brini.
Razgovarat ću s konobarima. Složit će se.
Sve za Ivána.
Hvala, Isa, zbilja.
-Zar nije to dobra ideja? -Jest.
ALPRAZOLAM
MAMA
Iván? Jesi li sigurna?
Nisam.
Nisam sigurna ni u što.
Pa da.
Teško je povjerovati da je Iván to učinio.
Ni za Javija nisi vjerovao, a eto…
Ne znam što su moja sjećanja, a što sam sanjala.
-Mislim da gubim razum. -Ne.
Ne gubiš.
I nisi sama.
Reci što bi htjela i pomoći ću ti.
-Da otkažemo komemoraciju? -Ne.
To je za Cruza.
Jadan čovjek. Žrtva je strahote i neviđene nepravde.
Znaš što me muči?
Nikomu ne mogu vjerovati.
Voljela bih da se mogu u nekoga pouzdati i opustiti.
Smiriti.
Stani.
Možeš li ostati, molim te?
Unajmio si apartman, ludilo!
Htio sam dovesti nekog tko mi je poseban.
Trebala bih biti počašćena?
Uzeo si apartman samo da mi drkaš?
Ne, ali imam ja svoju metodu.
Što će ti to?
Radi higijene.
A i radi doživljaja, ako ćemo iskreno.
Može?
Čekaj.
-Sranje, oprosti. -Ma ne.
Nema veze.
Čekaj.
Pokušaj ovako.
Sranje!
Skini ga pa ćemo raditi nešto drugo.
Meni to ne treba.
Nico, što je bilo?
Prije ti se to sviđalo.
Više ne.
Hoću operaciju.
-Otkud sad to? -To je zbog one djevojke s kojom hodaš?
Sonije? Ona ti je stavila tu bubu u uho?
-Nije. -Nego što je onda, sine?
Na početku godine bio si baš sretan i samopouzdan.
Ne razumijem.
Nitko me nije nagovorio. To ja hoću.
Nas zabrinjava što je ta odluka ishitrena.
Nije!
Operacije kojima se mijenja spol osjetljive su i komplicirane.
A oporavak je težak.
Briga me. Dosad si me ti operirao.
-A ovaj put nećeš? -Neće.
To se ne radi iz hira.
-Nije to hir! -Jest. Zbog one djevojke.
-Alfonso, daj mi pomozi. -Tata.
Dok ne završiš školu ili ne navršiš 18 godina, ja te operirati neću.
Kao liječnik i otac mislim da je to najbolje.
-O tome ja odlučujem. -Tek kad budeš punoljetan.
-Onda ću naći nekoga drugog. -Znaš li ti koliko to košta?
Nico, molim te, sjedni.
-Nico! -Molim te.
Nico!
Bok.
Hajde.
Doručkuj pa idemo u školu.
Uporni su.
Novinari?
I obožavatelji.
I mrzitelji.
Mrze ga čak i mrtvog.
Dobro. Ali na komemoraciju će doći samo oni koji su ga voljeli.
Ljudi koji vole tebe.
-Doći će ekipa tvog oca. -Prestani.
-Što je? -„Idemo k tebi, pokupit ćemo stvari.
Idemo u šetnju da ne misliš na oca. Idemo organizirati komemoraciju.“
Stalno spominješ mog oca!
-A hoćeš da prestanem misliti na njega. -Samo ti želim pomoći.
Onda me ne podsjećaj na njega!
Ne želim nikakvu komemoraciju.
-Onda mi reci što da radim… -Ništa, Patrick!
Ne želim da išta radiš. Hvala ti, ali nemoj ništa raditi.
Iváne!
Oprosti.
Ari, pusti me na miru.
Dupin ili morski pas?
Molim?
Da bi mogao disati, dupin povremeno izroni na površinu.
Morski pas mora neprestano plivati ako želi disati na škrge,
bez obzira na sve.
Izaberi jedno ili drugo ako želiš disati.
Ne mogu.
Ne mogu ni ja.
Ali disati se mora.
U čemu je tvoja tajna?
-Kako dišeš poslije onoga sa Samuom? -Ne.
Ne izgovaraj mu ime.
Aha.
Tvoja je tajna u tome da plivaš, bez obzira na sve.
-Razgovarao sam s Ivánom i… -Uspjelo je!
Bravo, Patrick.
I ja sam morski pas.
Dobro, sat počinje.
Unijeti razdor između Isadore i Ivána dok im je teško i trebaju jedno drugo…
-Ma što je tebi? -Jebote!
Možda smo te krivo procijenili, možda smo sve trebali svaliti na tebe.
Pau. Bok. Kakvo iznenađenje!
Čovječe, Javi! Nisam te vidio sto godina!
Dobra vam je ova škola! Moj je brat ovamo htio doći zbog tebe.
Da možemo biti zajedno, kao ljeti u Jávei.
Možemo razgovarati?
Neću razgovarati s tobom.
Stani malo! U čemu je stvar?
Ma moramo nešto riješiti.
Dídac, fališ mi.
Ne mogu ispraviti ono što se dogodilo s Isom, ali skupo to plaćam.
Ne razumijem kako uopće možeš spavati.
A sad joj još sereš i protiv Ivána.
Ne vjerujem ni riječ.
Ma koji je ovo vrag?
Nije ništa. Nismo prijatelji kao prije.
Događa se.
Dođi. Tebi nemam što reći. Idemo.
Bilo mi je drago.
-Zašto misliš da je Javi upleten? -Sam mi je rekao. Hoćeš čuti?
Misliš da me nije zaboljelo kad sam otkrio da je Javi…
Upravo tako! Javi.
Tvoj Javi. Prijatelj.
Ništa u životu nije vječno. Ni bogatstvo, ni zdravlje, ni mladost.
Ali znaš što ostaje?
Obitelj i prijatelji. Pravi prijatelji.
Zato ljubav i odanost prema njima mora biti važnija od svega ostalog.
-Uz njega si? -Saslušaj me, važno je.
Nitko ne pruža drugu priliku. Svi biraju stranu, s njima si ili protiv njih.
Samo jedanput zezneš i obrišu te. Bez suđenja i dokaza. Nema te više!
Znaš li kako je to kad zasereš, a svi ti okrenu leđa?
Kad si sam kao prst?
Javi je zeznuo.
Gadno. Gadnije od toga vjerojatno ne možeš zeznuti.
Ali što da radi? Da se ubije?
Da ode na pusti otok?
„Žalim, mali, zasrao si, nisi savršen.
Ispali se u svemir i vrti se orbiti dok ne umreš.“
To bi trebao?
Ali ja mu ne mogu oprostiti. I ne želim.
Nemoj ako ne želiš. Nema problema.
Ali razgovaraj s njim. Stao si na stranu djevojke jer ti se ona sviđa. Dobro.
-Nije to. -Mali moj!
Sviđa ti se. Vidi se. Nema veze.
Svi smo mi gubili glavu za ženskama. Dogodi se, kužim. Sve pet.
Ali Javi ti je kompa.
Prijatelj ti je.
I zamolio te da ga saslušaš.
Zato smisli kako ćeš curi pružiti podršku, a da istodobno ne iznevjeriš frenda.
Sara.
Raúle, zašto si došao?
Molim te, daj mi pet minuta. Nasamo.
Ne možeš tek tako banuti.
Ali kad mi ne odgovaraš na pozive. Ne možeš vezu raskinuti bez ijedne riječi.
Naravno da može.
Ako ovako nastaviš, tražit ćemo sudsku zabranu pristupa. Je li tako?
To želiš?
Ako ti to želiš, otići ću.
Ali to moram čuti iz tvojih usta. Prejaka si ličnost da bi ti netko uzeo riječ.
Nazovi.
PLAVI TELEFON
Ovo nisi ti.
Ona vuče konce.
-Molim? -Da.
Možeš misliti!
Nikako ne mogu dobiti tonus.
Ma napreduješ.
Treba vremena da dobiješ mišiće.
Aha, a ti si kao samo gutao shakeove.
Pa nekako to valjda mogu ubrzati.
Ja ti mogu nabaviti nešto da nabiješ mišiće.
Po umjerenoj cijeni.
-Ti? -Zapravo, neće biti umjerena.
Ali uvjeravam te da je roba vrhunska. Medicinske kvalitete.
A da ti to uzmeš i malo narasteš?
Otac mi je kirurg i mogu ti nabaviti djelotvorne hormone.
A meni treba lova.
Ruka ruku mije.
Može ili ne?
Prvo nabavi hormone. Onda ćemo razgovarati.
Hej!
Ako ima još zainteresiranih, javi mi.
SARAUL.GOALS EMITIRA UŽIVO
Mnogi su me pitali
zašto tjednima ništa nismo objavili.
Dugujem vam objašnjenje.
Sara me ostavila.
Zato toliko dugo nisam odgovarao.
Nisam imao odgovor.
Da.
Čak sam joj napisao i pismo, ali nisam znao kamo da ga pošaljem.
Sara, ako ovo slušaš…
Ne moram ga ni čitati jer ga znam napamet,
kao što napamet znam svaki madež na tvojim leđima.
Sara…
Želim da znaš da se ne ljutim.
Vječno ću pamtiti svaki trenutak ljubavi koju si mi dala.
A kad god ti ljubav nisam iskazao kako sam trebao, zbog toga iskreno žalim.
Ali na ovom kanalu,
u ovoj kući i uz mene, uvijek ćeš naći dom.
Kunem se da ću svaki trenutak svog života posvetiti tomu da postanem bolji čovjek.
A ako se jednom vratiš, onda ćeš imati dečka kakvog zaslužuješ.
EMITIRANJE JE ZAVRŠILO
Javi.
Brzo ću.
Dakle ovako.
Ako su ovi tvoji prijatelji uz koje izigravaš facu šupci koji te samo gaze,
to nije moj problem.
Ali ako ti toliko falim, dokaži mi to.
Popravi pizdariju koju si zakuhao između Ivána i Isadore.
Dušo, ako Iván hoće otkazati, moraš mi to odmah reći.
Već sam ti rekao. Ne znam kog vraga da radim.
Ako se uplećem, pretjerujem. Ako ne, gadim se sam sebi.
Ma ne znam.
Idem im pomoći.
Dobro.
Što je?
Nazovi mog vozača.
Odmah.
Lagao sam ti. Natjerali su me Hugo i Álex.
Iván nije imao ništa s onim na Ibizi.
Htjeli smo samo da se s nas prebaciš na nekog drugog.
Žao mi je. Zeznuo sam ti prijateljstvo s Ivánom kad vam je bilo najpotrebnije.
Zašto si došla?
Ne mogu ni zamisliti kako je tebi sad.
Ničim ti ne mogu opravdati zašto nisam bila uz tebe sve ovo vrijeme.
Ti si mi najbolji prijatelj i oslonac. Ne znam što me spopalo.
Slušaj, Iváne.
Vrijeme ne mogu vratiti.
A koliko god bih htjela, ne mogu vratiti ni tvog oca.
Ali jedno mogu.
Mogu s tobom otići u tvoju kuću po njegove stvari.
Ako ih ne možeš pregledati sam, zajedno ćemo.
Ili nećemo ni ići, ne znam.
Kako god hoćeš.
Od svega je najvažnije da ti znaš
da te nikad više neću ostaviti samog.
Dobro?
Plači. Divno je plakati.
Zato sam uz tebe.
Ne mogu.
Dođe mi.
Ali ne mogu.
Znam. Ali plakat ćeš ti.
Malo pomalo.
-Idemo na komemoraciju? -Ne, Isa.
Ne.
Neću nikakvu komemoraciju.
Ali možda ti to treba.
Moglo bi ti pomoći da se suočiš sa svojom patnjom.
I da ti rane zacijele ili da bar počnu zacjeljivati.
Rane moraju zarasti.
Inače nikad nećeš imati mira.
Idemo zajedno?
Hajde.
Jako te volim.
Kao da mi je tijelo tu, a ja nisam.
Kao da se sve događa nekomu drugom.
Drago mi je što te Isa uspjela dovesti.
Pa dobro, idem pozdraviti ljude.
Kad se već pravimo da ništa nije bilo, neka to bude kako spada.
Kako si?
-Kako ide? -Moja sućut.
Što li u njoj vidi?
Zvučiš kao mačist iz 2010.
Nije Sonia kriva što tebi nije išlo s Nicom.
Ti si kriva.
Molim?
Da mu nisi rekla za Bilala, ne bi sve otišlo kvragu.
Ali kad se tebi neki frajer sviđa, tko šiša žensku solidarnost.
A Bilal ti se sviđa, ha?
Zanemari ovo što je Ari rekla.
Znači, ne sviđam ti se?
A ako kažem da?
Nisi moj tip.
Žao mi je.
Aha. Tebi se sviđaju bijele milijunašice.
Pa makar im ti bio otirač.
Lako je tebi praviti se važan preda mnom, sestrom, iako nisam tvoj tip.
To se zove misogynoir, znaš?
I to je svahili?
Nećeš ti mene vući za nos.
Rocío…
Čuj, ja znam samo da si ti s one strane šanka, a ja s ove.
A meni je dosta frke s curama iz Las Encinasa.
Ne isplati se.
Zdravo.
U ime Cruzove obitelji i prijatelja,
zahvaljujem vam što ste došli
odati počast sjećanju na mog oca, na njegovu ljudsku i sportsku ostavštinu.
Oprostite.
Očeva ekipa ponudila se da u njegovo ime osnuje zakladu
koja bi promicala inkluzivnost u sportu, pa da njegovo ime bude primjer, itd.
Ali moj otac nije bio primjer ni za što.
To bi i on rekao da je tu.
Bio je čovjek sa svojim problemima i trudio se živjeti po svome.
I ne.
Nitko zbog toga ne bi trebao umrijeti.
Nitko ga zbog toga nije trebao ubiti.
I ne mogu to prihvatiti.
Ne želim živjeti s tom spoznajom, ali svejedno hoću.
Patrick, ne. Nemoj.
Pusti ga.
Mora se isplakati.
I…
Drugima dijeli životne lekcije, a njoj su najpotrebnije.
Drugima je lako pametovati.
NE STIGNEŠ DOĆI NA KOMEMORACIJU?
NE, U SVOM SAM STANU. ZAKOMPLICIRALO SE.
Mislila sam da si na policiji.
-Ti ne razumiješ. -Što to?
Da te emocionalno ucijenio da mu se vratiš?
Ne vraćam se njemu, nego kući. On odlazi.
Čak je van otišao i jesti.
Trudi se, Mencía.
Školski primjer. Time te kontrolira.
Aha, a bolje bi bilo da me kontroliraš ti, je li?
Molim?
To misliš o meni?
Samo ti želim pomoći.
Prijateljski.
Zauzvrat ne tražim ništa, nikad i nisam.
Možda sam pogriješila.
Ali vidim da ulaziš u lavlji brlog i ne mogu te pustiti.
Ne želim više biti marioneta.
Želim živjeti kao prije. Ovo je moja odluka.
Poslat ću nekog po svoje stvari.
Razgovarao sam s Mencíjom.
Nije bilo lako, ali našli smo.
-Što je to? -Mjesto gdje je Samuel pokopan.
Ne.
Za tebe.
I za mene.
Tražila si da pustim dečka da oplače oca.
Sad ja od tebe tražim da to učiniš sa Samuelom.
Oprostite.
Hvala.
GDJE SI?
Lagala sam ti.
Kakvi usrani morski psi.
Jedino mi ovo donekle pomaže.
Djeluje li?
Mislila sam.
Mislila sam da me oslobađa tuge, ali zapravo je skriva.
I zatvara unutra.
Ako je ne možemo izbrisati…
možemo je bar podijeliti.
Jesi li vidjela Ivána?
Nisam.
Tako lijepa i tako sama.
Klasični ulet, je li?
Nisam sama.
S tobom sam.
-Koliko? -Što koliko?
Koliko košta?
Što je tebi?
Mogla sam te razbiti, govno rasističko.
-Jer sam se zbunio? Izgledala si kao… -Što?
Jesi li nju pitao koliko košta? Ili nju?
-Što se događa? -Ona me napala.
On je napao nju.
Izvedite ga.
-Molim vas, dođite s nama. -Evo!
Daj se smiri.
Kako si?
Već sam se naviknula.
Ako ne pomisle da sam prostitutka, misle da sam čistačica.
Ništa ne fali ni jednom ni drugom, ali… Znaš što hoću reći.
To razumijem.
Ovdje misle da me poznaju čim vide boju moje kože.
Ja sam odavde.
Ali ne želiš biti. A sa mnom je obrnuto.
„Zdravo“ na svahiliju.
Ja sam Bilal.
Drago mi je kad god sretnem neku sestru.
Htio sam pomoći, Ari.
Vama oboma.
I tebi, Iváne.
Ne znam zašto se udaljavaš.
Prihvaćaš svačiju pomoć, samo moju ne.
Kažeš da si zahvalan, a prezireš me.
-Ne prezirem te… -Prezireš!
Vidi se iako se usiljeno smješkaš.
Ne znam kad je to počelo, ali baš me briga.
Nisam to zaslužio.
A ti?
Pretvorila si se u pijanduru kojoj ništa nije sveto.
Bit ću kod svojih ako ti nešto zatreba.
Sutra, ili kad već,
doći ću nešto snimiti, kao što smo rekli.
Može.
Bok.
Stani.
Ma…
Možda je šašavo da danas odeš pa se sutra vratiš.
Da, ali tako smo rekli.
Jesi li sigurna?
Malo pomalo.
Nećemo zajedno spavati.
Ali ostani.
Dobro.
Daj!
Molim te, nazovi Isadoru!
Odmah se vraćam.
Oprosti.
Isadora spava.
I zaslužila sam biti sama.
-Nisi. -Jesam.
Kakva sam bila prema tebi, i ti me trebaš ostaviti. Umrla sam od straha.
Ne zbog onog što ti misliš.
Ari…
Posljednji put kad mi se netko svidio toliko kao ti,
a sviđaš mi se iako ti tvrdiš suprotno,
usrala sam motku.
Zvao se Samuel.
Prvi put da sam mu izgovorila ime.
I jako sam ga voljela, da budem iskrena.
Jako.
Ali ja uništim sve do čega mi je stalo.
Zato ti ponavljam da se me se kloniš. Ali ti ne slušaš.
A onda ćeš mi doći sav…
Rekla sam ti!
Cura te čeka.
Nico, zašto joj tipkaš poruku? Pa ondje je!
Zovem taksi.
Da me opet pošalješ kući? Ma daj!
Ne, da te povedem kući sa sobom.
Aha.
Zašto, Iváne? Ne razumijem, časna riječ.
-Jesi li zaljubljen u Ari? -Ni u koga ja više nisam zaljubljen.
-Eto vidiš koliko me prezireš. -Ma ne prezirem!
Zašto me onda odbijaš?
Izbjegavaš biti nasamo sa mnom, blizu meni.
Izbjegavaš mene.
Pa izbjegavaš me i pogledati!
Kad te pogledam, sjetim se da se tata autao zbog tebe.
Te je noći iz kuće izašao zato što si ga ti nazvao.
A da tebe nismo upoznali,
možda bi još bio živ.
Za to me ne možeš okriviti.
Znam, nisi ti kriv za smrt mog oca.
I nemam opravdanja za ovo večeras.
Ali kada te vidim, to me obuzme.
Osjećaj da si ti za sve kriv.
Volio bih da se mogu svladati, ali eto, to osjećam.
Nije pošteno prema tebi.
I ne mogu tako dalje.
Molim te, nemoj me ostaviti.
Molim te.
Iváne!
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović