NETFLIXOVA SERIJA
DESET PROPUŠTENIH POZIVA
Mencía?
Zabrinula sam se. Gdje si?
Ne znam.
Kako ne znaš?
Jesi li dobro?
Ničega se ne sjećam!
Što se dogodilo? Smiri se.
Pošalji mi svoju lokaciju i dolazim po tebe. Ivána je udario auto.
Molim? -Kod kluba.
Vozač je pobjegao.
Mencía, što ti je? Daj se smiri!
Ari! Molim te, pomozi mi!
Oko čega?
Ari, to sam bila ja.
Molim?
Ja sam autom pokupila Ivána.
Ma o čemu to govoriš?
Gdje je Patrick?
U bolnici. Rekla sam mu da ti je loše.
Moraš mi sve reći.
Ali kad se ničeg ne sjećam.
Bila sam na tulumu.
I najednom me uhvatio umor.
Rekli su mi da si se ti odvezla pijana.
Pa sam otišla za tobom.
Valjda sam se onesvijestila za volanom.
Ari, ja sve uništim.
Čega god se dohvatim.
Mencía, ne sad.
Ali to je istina.
O čemu razmišljaš?
Pričekaj tu.
-Pazi na auto. -Kamo ćeš?
Patricku o ovome ni riječi.
Ni o autu ni o tome što si učinila.
A gdje si ti bila? Je li?
-Ja… -Uvijek si u svom filmu!
Mi možemo i crknuti, fućka se tebi.
Jako sam se napila i…
Onesvijestila sam se, morali su me buditi.
Žao mi je, stvarno.
Jebemti!
Vi ste obitelj Ivána Carvalha?
Jesmo.
Ivána smo operirali, pod sedativima je.
Možete ga nakratko vidjeti.
Idemo?
Hajde.
Ari.
Nemoj.
Morate ići.
Već?
Ne mogu ostati s njim?
-Ja sam mu obitelj. -Ne možete ostati na odjelu, žao mi je.
Ja ne idem nikamo.
Neću ostaviti Ivána.
Pokušat ću nagovoriti doktoricu da me pusti k njemu,
pa makar pet po pet minuta.
Nema smisla da ostaneš.
Zar ne bi bilo bolje da odeš kući i odmoriš se?
Ostani tu.
Donijet ćemo ti odjeću, sve.
Ali, Ari…
Znaš kakav je. Kod kuće će samo gubiti živce.
Bolje da uz Ivána pokuša biti što više može.
Mogla bi ostati s njime noćas.
-Ja? -Ostala bih ja.
Ali rano ustajem, idem tati u posjet.
Samo ga ja posjećujem.
Mencía, ne smiješ ga ostaviti. Ni trenutak.
Nikamo ne idi osim ako ti ja ne kažem.
Ostat ćeš s njim večeras, pokazati da ga voliš i pružiti mu potporu.
A najvažnije od svega, pazit ćeš što radi.
Jasno?
Sad me podsjećaš na tatu.
Pokušaj odspavati.
Volim te.
Čuvaj ga.
Uklonila sam auto.
Ako ga policija i nađe,
reći ću im da nismo bili sigurni je li ukraden,
pa da ništa nismo prijavili.
Kako je Mencía?
Možeš misliti.
Moraš izaći da nas možeš odvesti odavde.
Nekamo na sigurno.
Imaš potreban utjecaj i veze.
Moramo negdje pokušati…
ponovno postati obitelj.
Ovamo smo došli riješiti probleme, a sve smo samo pogoršali.
Čemu se smiješ?
Očito si napokon shvatila što znači biti roditelj.
Upoznala sam ja roditelje koji nemaju nikakve sličnosti s nama.
Obitelj je svijet za sebe.
Ali roditelj neće prezati ni od čega,
ni od čega,
da djeci pruži što im je potrebno.
To sam učinio ja, a sada to za nas radiš ti.
Ari…
Svi morate svjedočiti u moju korist.
A kad izađem, kunem se, netragom ćemo nestati.
Za dobro tvoje sestre i svih nas.
Mencía će pristati.
Patricka tek treba uvjeriti.
Bok.
Mogu li sjesti?
-Kako je Iván? -Stabilno.
Pod sedativima, ali stanje mu je stabilno.
A ti?
Što je sa mnom?
Ari!
Dobro sam.
Zakazala sam termin u klinici. To je riješeno.
Znači, sigurna si?
Pa ako ti išta zatreba…
Ivánovo je.
Ivánovo… Kojeg Ivána?
Onog na Intenzivnoj.
Bratovog dečka. Ili bivšeg dečka, nisam sigurna.
Čovječe!
Sranje kroz gusto granje.
Predomišljaš se zato što je njegovo?
Oprosti. Previše zapitkujem.
Da, to mi komplicira život.
Ivánu je otac umro.
A možda sad umre i on.
Što ako od njega ostane samo ovo?
Ne znam što će moj brat ako Iván…
Ne, slušaj me.
Ti nikomu ništa ne duguješ. Odgovaraš jedino sebi. Jasno?
Postavit ću pitanje na koje želim čuti tvoj odgovor.
Arin odgovor.
Želiš li ti to dijete?
Javi kad budeš išla u kliniku.
Držat ću te za ruku, čvrsto.
Stani, ići ćeš sa mnom?
Naravno.
Hvala ti.
-Moram ići. -Dobro.
Ari, u čemu je problem?
-Plakala si. -Nisam.
-Zar mi se ne možeš povjeriti? -Ne sad.
Sa Soniom razgovaraš, ali sa mnom ne?
Nisi ti centar svijeta.
A i morale smo nešto riješiti, da.
Izbjegavaš me otkad smo se seksali.
Reci, nije ti se svidjelo, nisam tvoj tip…
Nico, sad je dosta.
Ponovit ću ti: nisi ti centar svijeta.
U ovom času ja nisam za tebe.
Oprosti što to moram tako reći.
Bolje da me zaboraviš.
Jadni Iván.
Stvarno.
Ne ide mi u glavu zašto je takav pehist.
A dobar je kao kruh.
Uvijek pazi na druge i brine se jesu li dobro.
Nije pravedno što ga je sve to snašlo.
Što je?
-I ti suosjećaš s njime? -Da.
Pa normalno.
Sonia kaže da je Ivánovo stanje stabilno.
Da, nazvala sam bolnicu.
Pod sedativima je, ali stabilno.
Stvarno? Pa to su dobre vijesti, je li tako?
Da. Jesu.
Moram ići.
Bok.
Evo one čašice razgovora koju si naručila.
Kao što sam rekao, naše obitelji bave se istim poslom.
Tvoji u Ibizi, moji u Levanteu.
A u Madridu su se očito sukobili.
I moja obitelj hoće biznis proširiti ovamo.
-Reci im da se vrate kući… -Ništa ja njima neću reći.
Prvo, ne želim s njima imati ikakve veze.
I drugo, boli me briga tko se komu hoće umiješati u posao.
Ja samo ne želim da se oni ispriječe između nas.
Nas?
Ha?
Otkud sad „mi“? Otkad to postoji?
Mislim da postoji.
Slušaj, Dídac,
dodijalo mi je da mi lažu.
I da me nitko, pa čak ni vlastita obitelj, ne zarezuje.
A najviše su mi dodijali tipovi
u koje steknem povjerenje, a onda me oni poseru.
Mislim da sam dokazao da meni možeš vjerovati. I da sam na tvojoj strani.
Javier ti je i dalje prijatelj. Iako više niste u kontaktu.
I dalje pripadaš obitelji koja je u sukobu s mojom,
iako nisi u kontaktu s njima.
Čini mi se da sve to skupa ne bi trebalo biti tako komplicirano.
I zato mislim da bi najpametnije bilo da odustanemo
prije nego što budeš morao prekinuti kontakt i sa mnom.
Zbogom.
Možemo li razgovarati?
Poslušao sam te.
Moje povjerenje u tebe narušeno je.
Razumijem.
Malo pomalo.
Ja sam kriv što mi ne vjeruješ.
Ali Isadora se gadno zeznula što se u tebe ne želi pouzdati.
Ma ima pravo.
Nikako da se maknem od prijatelja i od obitelji.
Iako mi stvarate probleme.
Znači, prijatelji smo?
Konjino!
Oprosti.
Ponadao sam se.
Da sam ja neki karakter,
umjesto da prebacim lopticu tebi i operem ruke,
sam bih te otišao prijaviti.
Da si silovao Isadoru.
Snimku možda na sudu ne bi priznali kao dokaz,
a iz tebe ne bih izvukao priznanje.
Ali bar bih znao da sam sve poduzeo.
Ali…
Nisam to učinio.
Nisam.
Nije ti baš neki veseljko.
Pusti, ja ću.
-Ništa? -Samo malo.
-Pusti, nije važno. -Ne!
Znam, ovo ti se još nikad nije dogodilo…
Začepi!
-Nema veze. Odustajemo. -Rekao sam, ne.
Pusti me. Nisam više raspoložena.
Luđakinja.
Možda ti se ne diže zbog stresa.
Valjda te zdrmalo to s Isadorom.
Nisam pod stresom, jasno?
Sve pet.
Stvar je u tome da se ne palim više na iste stvari.
Ne pališ se više na ženske?
Ne. Naravno da nije u tome problem.
Ali obična ševa, a-a.
To me ne zanima.
Znaš kad mi je posljednji put bio tvrd kao kamen?
Ne.
A što misliš?
Stani malo. Ne valjda na Ibizi?
Ma što je?
Ne gledaj me tako. Napalio si se kao ja, možda i više.
Razmisli.
Svi skupa,
mi prijatelji,
napaljeni.
Bok.
Što će on tu?
Zasipao me porukama da se nađemo.
Dobro? Pa sam mu rekao da dođe.
E pa ja s tobom ne želim imati nikakvog posla, Javi.
Zar se ne možemo družiti kao prije?
Bar jednu večer?
I Dídac te škartirao, je li? U tome je stvar.
I sad si sam.
To si i zaslužio.
Daj, čovječe. Popit ćemo nešto i zezati se.
Kao nekad, može?
Ne.
Idem pokupiti neke komade.
Čekaj, brate.
S Nicom sam bila da bih lakše preboljela Samuela.
A na kraju sam ga jako povrijedila.
Zašto mu to onda ne objasniš?
Ne mogu. Nije važno što ja kažem.
Nico misli da ne mogu prihvatiti njega.
Da kažem da sam samo htjela zaboraviti Samuela…
Je li tako?
Aha. To bi sve samo dodatno pogoršalo.
Ariadna?
Da?
Možeš ući.
Dobro.
Samo mirno.
Hvala ti.
Idemo na šank. Hoćeš ti nešto?
Javi, idi nam naručiti.
Ne mogu sve sam nositi.
Onda samo za sebe i Álexa.
Ja ne želim piti.
Álexe, ideš?
Idi ti. Mi ćemo te ovdje pričekati.
Što je? Da čujem.
Idemo se upoznati.
Brate, ta ne zna za sebe.
Ma dobro je ona.
Idemo.
Kamo ćete?
Gdje je piće?
Bila je gužva.
Kamo idete?
Popit ćemo piće s onom curom.
S najboljim namjerama.
Onom ondje?
Da, s njom. Imaš li nešto protiv?
Pa pogledaj je. Jedva se drži na nogama.
Ludo se zabavlja.
Uzet ću apartman i odvest ćemo je tamo.
I dalje ćemo feštati, ali na miru.
I samo da znaš, ti nisi pozvan.
Idemo.
Álexe.
Što ćete s njom u apartmanu?
Družit ćemo se.
Zar nismo izvukli pouku?
Nalazi su dobri.
Ljekarna je preko puta.
Protiv bolova ibuprofen ili paracetamol, ali aspirin ne.
Ako ti bude loše ili ako bolovi budu jaki, vrati se.
-Higijenu održavaj vlažnim maramicama. -Dobro.
-Čuvaj se. -Hvala.
Kako se osjećaš?
Dobro.
Sigurno?
Dođi, častim večerom.
Ne.
Prestani.
Sranje!
Nastavi.
Pa jebote!
Piše „ne smetaj“!
Pusti.
Jeboga, pa piše da ne smetaš! Kvragu.
Nastavi.
Majku mu!
Što je?
Hugo Múler i Alejandro Díaz?
Idemo.
Imao sam kopiju one snimke.
Nadam se da sad možeš živjeti kao prije.
I opet vjerovati ljudima.
I muškarcima.
Pogotovo Dídacu.
Nikad nisam imao takvog prijatelja. Nadam se da će mi jednom oprostiti.
Budi sretna, Isa.
Jako mi je žao.
Čestitam.
Hvala.
Pravda je napokon zadovoljena. Baš mi je drago.
Hvala, dušo.
Jako mi je drago, Isa.
Svaka čast.
Hvala.
Isa, imaš malo vremena?
Kako ne.
Radi se o onih 20 tisuća.
Radije bih da mi ti platiš operaciju.
-Dobro. -Raspitat ću se poslije škole.
Dobro. Može.
Nemam ništa protiv.
Siguran si da se želiš u to upustiti?
Koliko sam ja shvatila, to je poprilično krupna stvar.
Slobodno se možeš predomisliti.
Ja ću ti platiti pa možemo na put oko svijeta, bit će nam super.
Želim to.
Dobro. Onda mi samo reci što trebam učiniti.
Može.
Ne radiš to radi sebe.
Što ti izvodiš?
Zaustavljam te.
Zašto?
Dok smo bili zajedno, bio si zadovoljan sobom.
Ovo ću učiniti zato što to želim.
Jesi li siguran?
-A čista odjeća koju sam jučer donijela? -Ne znam.
Izvan sebe je. Kaže da se neće presvlačiti.
Jesi li dobro?
Nekako si blijeda.
Samo sam umorna.
Posjeti zatvoru, Iván, vas dvoje…
Previše je to.
Ari…
Razmišljala sam.
To da s tatom pobjegnemo iz države…
nekako je pretjerano.
Mencía, dođi.
Slušaj me.
Vozila si tuđi auto.
Bez dozvole, drogirana i pijana.
Udarila si Ivána koji možda ne preživi.
Ali stabilno je…
To se u sekundi može preokrenuti.
Iván bi mogao umrijeti.
Moraš shvatiti da to radimo da bismo tebe zaštitili.
Kad policija nađe…
ono što je ostalo od Patrickovog auta i identificira ga, bit će prekasno.
Nema smisla da ostanemo u Madridu.
Ovdje nemamo više ništa.
Nikoga.
Patrick ima Ivána.
Moraš se naspavati.
Hoću, kad se Iván probudi.
Razgovarala sam s tatom.
Traži da svjedočimo u njegovu korist.
To smo već sto puta prežvakali.
-Ni Mencía ni ja… -Pa Mencía…
Ona će svjedočiti u njegovu korist.
Kako to?
Zato što onda možemo okrenuti novi list.
Zajedno, negdje daleko i na miru.
Da odemo?
Otkud sada to?
Patrick, tati treba novi početak.
-A nas ovdje ništa ne veže. -Tebe možda ne.
Ja imam sve što želim.
Ti imaš.
Ali Iván nema.
Pa otišao si zato što ste se svađali.
Rekao ti je da ne želi biti s tobom.
Ni sad ni ikad.
Bio je nadrogiran.
Ti to ne želiš priznati, ali Iván se izjasnio.
Rekao je da ti jednom želi biti prijatelj, ali ništa više od toga.
-A kad se probudi… -Samo što nije.
Da, samo što nije.
I koliko god ti silno želio da tebe prvog ugleda kad otvori oči…
nećete opet biti skupa.
I Iván ima pravo odlučiti s kim želi biti.
A to ti je i rekao.
S tobom ne želi.
Rekao ti je da ga ostaviš na miru, onda to i učini. Ostavi ga.
Oprosti,
ali što prije to prihvatiš, prije ćeš to i preboljeti.
Ne mogu prihvatiti da ga više neću vidjeti.
Trudim se sebi to utuviti u glavu, ali…
Ne mogu, časna riječ.
-Od toga me… -Strah.
Znam.
Zavrti ti se.
Znam kako je to kad izgubiš nekoga koga voliš.
Razumijem te.
Mora postojati neka mogućnost da sve opet bude dobro.
Mora i gotovo.
Možda i postoji.
Ali vas dvojica možete se pomiriti samo ako ti nestaneš.
Ako stvarno nestaneš.
Ako odeš odavde i prekineš svaku komunikaciju s njim.
I tko zna?
Možda mu samo trebaš dati malo prostora i vremena.
Zdravo, ljubavi.
Napisao sam tisuću pisama na mobitelu.
Smislio sam tisuću razloga da te nagovorim da se pomirimo.
Ali ovo je moj oproštaj od tebe.
Ne prihvaćam da te gubim zauvijek.
Pa makar to i bilo nužno.
Pusti da živim u nadi da ćemo se jednom opet sresti.
Ne tražim nešto čega nije bilo. Ne tražim ništa novo.
Samo želim da se vrati ono što je bilo.
Što je postojalo.
Ali da bi mi se želja ostvarila…
ja moram nestati.
To ste mi svi govorili.
Dakle, dok se opet ne vidimo…
Volim te.
Jako te volim, Iváne.
Uvijek sam te volio i voljet ću te zauvijek.
Što to radiš? Kamo ćeš?
Jesi li dobro?
Što ti je?
Kamo ideš? U bolnicu?
-Ari… -Što je s Ari?
-Ari je otišla… -Nazvat ćeš je poslije.
Idemo u bolnicu. Pijana si, možda si se i predozirala.
-Ari… -Dođi.
Idemo.
Brže. Hajde.
Kako ovo čudo ide?
Gas, kočnica.
Dobro.
Ovo je bilo zabavnije u tvom autu.
Kad nisi bila drogirana.
Mencía?
Molim te. Što ti je? Probudi se.
Ovamo!
-Sara? -Raúle?
Što je bilo?
Trebam te. Dođi, molim te.
Mencía.
Smiri se, sad sam ja tu.
Polako.
Nitko ti neće ništa. Neću dopustiti da ti padne vlas s glave, nikad.
Dobro?
Ne znam baš.
Ljubavi, molim te, imaj povjerenja u mene.
-Ne možemo to učiniti Mencíji, užas. -Mencíjin je otac jako moćan.
-Neće nastradati. -Otac joj je u zatvoru.
Mencíjina obitelj bogata je i utjecajna.
Shvaćaš? Iván je dečko njezinog brata. Oprostit će jedno drugomu.
A Cruzov sin sigurno ima vrhunske odvjetnike.
Oni će sve srediti.
Dobro?
To su samo pretpostavke.
Tako je to među moćnicima. Jedni drugima čuvaju leđa.
Ali ako tebe uhvate, upropastit će ti život.
Nestat će sve što si postigla, za što si se borila i o čemu si sanjala.
Ozbiljno ti kažem.
Vjeruj mi.
Pa to sam ja.
Raúl.
Tvoj Raúl.
Volim te, debela.
Patrick.
Dídac.
Nikakvi „mi“ ne postojimo.
Da, to sam shvatio.
Bar zasad.
U ovom trenutku.
Ni u što neću vjerovati.
Općenito.
Stalno ću sumnjati u sve i u svakoga.
Žalim slučaj.
To ide… u paketu sa mnom.
Primio sam na znanje. Hvala.
Spreman si za to?
Dođi, idemo.
Vidimo se, ljepotice.
Spreman za što?
To trpjeti.
Nisam.
Ako ne postojimo „mi“.
Što je? Pa to je valjda fer.
-Jest, skroz fer. -Nego što.
Dídac, moramo ići. Hajde.
Čujemo se, može?
Što je bilo?
-Ništa. -Ništa?
-Nije ništa. -Je li?
Misliš da se ne trudim dovoljno?
Nisam to rekao.
-Ali vidim ti to u pogledu. -Ne…
-Ništa nisam rekao. -Oči govore.
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović