СЕРІАЛ NETFLIX
АРІ 10 ПРОПУЩЕНИХ ДЗВІНКІВ
П
Менсіє?
Чорт, я так хвилювалася. Де ти?
Не знаю.
Як це не знаєш?
З тобою все гаразд?
Я нічого не пам'ятаю.
Що сталося? Так, заспокойся.
Надішли своє місцезнаходження, я приїду по тебе.
Івана збила машина.
-Що? -Біля клубу.
Злочинник збив і втік.
Менсіє, що з тобою? Заспокойся.
Арі! Арі, допоможи мені, будь ласка!
Допомогти в чому?
Арі, це була я. Арі…
Що?
Це я збила Івана.
Що ти таке кажеш?
Де Патрік?
У лікарні. Я сказала йому, що тобі погано.
Ти маєш все мені розповісти.
Я взагалі нічого не пам'ятаю.
Я була на вечірці, раптом відчула дику втому,
друзі сказали, що ти була за кермом геть пяна.
Тож я поїхала по тебе.
І, мабуть, знепритомніла за кермом.
Арі… Я руйную все довкола себе.
Усе, чого я торкаюся…
Менсіє, зараз не на часі.
Але це правда.
Що таке?
Чекай тут.
-Стеж за машиною. -Куди ти?
П
Патріку про це ані слова.
Ні про машину, ні про те, що ти зробила. Ні про що.
А тебе де носило? Га?
-Я… -Ти завжди робиш, що тобі заманеться.
Якби ми всі померли, тобі було б начхати.
Я була дуже п'яна і…
…знепритомніла, не могла прокинутися без допомоги.
Мені шкода, Патріку. Справді.
Чортівня!
Ви близькі Івана Карвальйо?
Так.
Івана прооперували, але він має залишатися під наркозом.
Можете провідати його на кілька хвилин.
Ходімо.
Арі…
Не треба.
Вибачте, вам час йти.
Уже?
Не можна залишитися з ним?
Я його сім'я.
Тут не можна. Вибачте.
Я нікуди не піду.
Я не залишу Івана одного.
Спробую переконати лікаря,
щоб мене пускали до нього хоча б на п'ять хвилин.
Але немає сенсу залишатися тут.
Може, було б краще піти додому й відпочити?
Патріку, залишайся тут.
Ми принесемо тобі одяг і все інше.
Але Арі…
Менсіє, невже не знаєш, який він? Вдома він буде лише весь час нервувати.
Краще нехай залишиться тут, поруч із Іваном.
Ти теж могла б тут переночувати.
Я?
Я б лишилася, але маю рано вставати, щоб відвідати тата.
Я єдина, хто це робить.
Менсіє, не залишай його одного ні на хвилину.
Не йди звідси, поки я не скажу.
Залишайся тут на ніч і оповий його любовю та підтримкою.
І найголовніше — стеж за ним.
Гаразд?
Ти говориш точно як тато.
Спробуй поспати.
Я люблю тебе.
Подбай про нього.
Я позбулася машини.
Якщо поліція знайде її,
скажу їм, що ми не знали, чи хтось вкрав її,
тому не звернулися до поліції.
Як Менсія?
Сам можеш уявити.
Треба витягти тебе звідси, щоб ти забрав нас кудись.
Відвіз у якесь безпечне місце.
У тебе є знайомства й можливості це зробити.
Треба знайти місце, де ми зможемо спробувати…
…знову стати сім'єю.
Ми приїхали сюди, щоб все виправити, а натомість стало лише гірше.
Що смішного?
Здається, ти нарешті зрозуміла, що означає бути батьками.
Повір, нещодавно я мала справу з батьками, ні в чому не схожими на нас.
Кожна родина — це цілий світ.
Але усі батьки завжди ладні піти на будь-що, аби допомогти своїм дітям.
Саме так я завжди й робив. І саме це ти зараз робиш заради нас.
Арі…
Дайте втрьох свідчення на мою користь.
А коли я вийду звідси, клянуся, ми зникнемо безслідно.
Заради твоєї сестри і всіх нас.
Менсія зробить це.
Але не знаю, як переконати Патріка.
Привіт.
Можна сісти?
-Як Іван? -Стан стабільний.
Його ще тримають під наркозом, але стан стабільний.
А ти?
Що я?
Арі…
Я в порядку.
Записалася на прийом до лікаря, от і вся історія.
Значить, ти все вирішила?
Гаразд, якщо щось знадобиться…
Це від Івана.
Від Івана… Івана?
Того, який лежить в реанімації.
Від хлопця мого брата. Тобто, від його колишнього. Не впевнена.
Дідько.
Оце так болото.
Саме тому ти й сумніваєшся, бо дитина від нього?
Вибач. Я ставлю забагато питань.
Так, все ускладнює те, що батько — Іван.
Його тато помер.
Може, Іван теж не виживе.
Що як це єдине, що залишиться по ньому?
Не знаю, що зробив би мій брат, якби Іван…
Ні. Послухай.
Ти нікому нічого не винна.
Я зараз дещо в тебе запитаю, але хочу почути лише твою відповідь.
Відповідь Арі.
Ти хочеш цю дитину?
Дай знати, коли поїдеш до клініки.
Я візьму тебе за руку і не відпущу.
Ти підеш зі мною?
Звісно.
Дякую.
-Мені треба йти. -Гаразд.
Арі, що сталося?
-Ти плакала. -Ні.
Можемо поговорити?
Не зараз.
Що, з Сонею є про що говорити, а зі мною ні?
Ніко, на тобі світ клином не зійшовся.
І так, мені є про що говорити з Сонею.
Ти уникаєш мене відколи ми переспали.
Просто скажи це. Тобі не сподобалося. Я не у твоєму…
Ніко, досить.
Повторю: на тобі світ клином не зійшовся.
І взагалі, зараз я тобі не пара.
Вибач за грубість, але забудь про мене.
Бідний Іван.
Серйозно.
Не розумію, чому йому постійно не щастить.
Він найдобріша людина у світі.
Завжди дбає про людей, піклується про них.
Несправедливо, що все впало на його голову.
Що?
-Ти теж через нього засмучений? -Так.
Це не дивно.
Соня каже, що Іван у стабільному стані.
Так, я нещодавно дзвонила у лікарню.
Він під наркозом, але стан стабільний.
Дійсно? Це ж добре, так?
Так. Це добре.
Вибачте, мушу йти.
Агов.
Ти просила про дорослу розмову — почнімо.
Тож, як я вже казав, наші родини працюють в одній сфері.
Твоя — на Ібіці, а моя — в Леванте, на східному узбережжі.
Мабуть, вони вперлися рогом одне в одного в Мадриді.
Бо моя родина теж хоче розширити зону впливу тут.
-То скажи їм повертатися додому, бо… -Я їм нічого не казатиму.
По-перше, не хочу мати з ними нічого спільного.
А по-друге, мені байдуже, хто там влазить у чиї справи.
Я лише не хочу, щоб вони встали між нами.
Між нами?
Що?
Відколи це ми стали «нами»?
Думаю, так і є.
Слухай, Дідаку.
Я по горло сита брехнею.
І тим, що навіть моя власна родина не бере до уваги моїх бажань.
І найголовніше, я по горло сита хлопцями,
які втираються мені в довіру, а потім розтоптують її.
Гадаю, я вже довів, що ти можеш мені довіряти.
Що я на твоєму боці.
Ти все одно друг Хав'єра, хоч ти й розірвав із ним зв'язки.
Ти все одно належиш до родини,
яка ворогує з моєю, навіть якщо розірвеш з ними звязки.
Мені здається, все мало б бути трохи простіше.
Тож гадаю, краще забути про «нас»,
щоб тобі не довелося одного дня рвати звязок ще й зі мною.
Бувай.
Я можу підійти?
Я зробив те, що ти просив.
Я досі не можу довіряти тобі, як раніше.
Розумію.
Мало-помалу.
Це моя провина, що ти не можеш довіряти мені.
Але Ісадора робить велику помилку, якщо не хоче довіритись тобі.
Ні, вона правильно робить.
Бо я ніяк не можу відірватися від друзів чи сім'ї,
попри проблеми, які ви створюєте.
Тобто ми друзі?
От дурень.
Вибач.
Я не втрачаю надію.
Слухай, якби я був порядним хлопцем,
замість того, щоб чекати, щоб ти вчинив правильно,
я б сам схопив і здав тебе поліції за зґвалтування Ісадори.
Так, може, той запис не використали б як доказ,
а ти б так і не зізнався.
Але принаймні я б відчував, що зробив усе, що міг.
Але я цього не зробив.
Не зробив.
Схоже, твій друг ще спить.
Дозволь мені.
-Не виходить? -Секунду.
-Забудь. Це не має значення. -Ні.
Дай вгадаю. З тобою такого ніколи не траплялося…
Ти можеш помовчати!
-Усе гаразд. Зупинімося. -Кажу ж, ні.
Відчепися. Я більше не в настрої.
Божевільна курва.
Може, в тебе не стоїть через стрес.
Може, ситуація з Ісадорою дістала тебе.
Я не стресую, зрозумів?
Зрозумів, друже.
Гадаю, мене більше не збуджує те, що збуджувало колись.
Тобто? Більше не подобаються дівчата?
Ні. Звичайно, справа не в цьому.
Але переспати з кимось… мене це більше якось не цікавить.
Знаєш, коли в мене востаннє… стояло?
Ні.
А ти як думаєш?
Чекай… Не може бути. На Ібіці?
Що?
Не дивись на мене так. Тобі теж сподобалося, більше за мене.
Я згадую це.
Як ми разом…
усі друзяки, такі хтиві…
Привіт.
Що він тут робить?
Він без упину писав, просив затусити.
Гаразд? Я сказав, щоб приходив.
Я не хочу й знати тебе, Хаві.
Чуваче, може, просто затусимо, як раніше?
Хоча б на одну ніч.
Дідаку ти теж вже набрид? Ось в чому річ?
Тепер ти сам. Ти на це й заслуговуєш.
Ну ж бо, старий. Вип'ємо й розслабимося.
Як раніше, нумо?
Ні.
Піду пошукаю дівчат.
Чекай, старий.
Я замутила з Ніко… щоб забути про біль від втрати Самуеля.
А натомість завдала йому стільки болю.
Чому просто не розкажеш йому?
Не можу. Байдуже, що я скажу.
Ніко завжди думатиме, що я йду через те, ким він є.
А якщо скажу, що я використовувала його, щоб забути Самуеля?
Вірно?
Так, це може все ще більше ускладнити.
Аріадна?
Так?
Можеш заходити.
Добре.
Ти впораєшся.
Дякую.
Ми замовимо щось. Хочеш випити?
Хаві, замов нам усім.
Я не зможу нести все сам.
Тоді замов для себе й Алекса.
Я пити не хочу.
Алексе, ти йдеш?
Йди. Ми почекаємо тут.
То… що тут?
Ходімо познайомимося.
Чуваче… вона от-от впаде й відключиться.
Ні, з нею все гаразд.
Ходімо.
Куди ви?
А де напої?
Бар був переповнений.
То куди ви?
Ми підемо вип'ємо з тією дівчиною.
Але тільки випємо.
З тією дівчиною?
Так, з тією. Ти проти?
Поглянь на неї. Вона ледве тримається на ногах.
Вона чудово проводить час.
Я візьму номер, і ми відведемо її туди.
Продовжимо вечірку у спокійнішій атмосфері.
До речі, тебе туди не запрошують.
Ходімо.
Алексе.
Що ви з нею робитимете в номері?
Просто зависнемо.
Хіба життя нам не дало урок?
21:57
Результати аналізів хороші.
Через дорогу є аптека.
Від болю приймай ібупрофен або парацетамол, але не аспірин.
Якщо стане погано або біль буде занадто сильний, повертайся.
І візьми вологі серветки, аби тримати все у чистоті.
Добре.
-Бережи себе. -Дякую.
Як почуваєшся?
Добре.
Точно?
Ага.
Ходімо, пригощу тебе вечерею.
Ні.
Припини…
Дідько.
Продовжуй.
Чорт!
Написано ж, «не турбувати»!
Не звертай уваги.
Там написано «не турбувати»! Чорт.
Продовжуй.
Дідько!
Що?
Уґо Мулер і Алехандро Діас?
ЦИВІЛЬНА ГВАРДІЯ
Ходімо.
У мене теж була копія відео з Ібіци.
Сподіваюся, тепер тобі буде легше йти вперед по життю
і знову довіряти людям.
Знову довіряти хлопцям.
Особливо Дідаку.
Кращого друга за нього в мене не було, і сподіваюся, він колись мені пробачить.
Будь щаслива, Ісо.
Вибач мені.
Вітаю.
Дякую.
Правосуддя нарешті звершилося. Я так за тебе рада.
Дякую, сонце.
Я дуже радий за тебе, Ісо.
Вітаю, красуне.
Дякую.
Ісо, є хвилинка?
Звісно.
Я з приводу грошей, 20 тисяч.
Краще ти заплати за мою операцію, якщо ти не проти.
-Гаразд. -Я дізнаюся більше після школи.
Добре. Звісно.
Я згодна.
Ти впевнений, що хочеш це зробити?
Бо, наскільки я розумію, це досить серйозна справа.
Якщо ти передумав — не страшно.
Я віддам тобі гроші, ми відправимося у подорож й повеселімося.
Ні, я впевнений.
Добре. Тоді скажеш, що мені робити.
Добре.
Ти робитимеш це не заради себе.
Що ти тут робиш?
Хочу зупинити тебе.
Чому?
Бо коли ти спав зі мною, то був задоволений собою.
Я зроблю це, бо сам цього хочу.
Ти впевнений?
А де речі, які я принесла вчора?
Не знаю.
Він не в собі. Не хоче навіть перевдягатися.
Ти в порядку?
Щось ти погано виглядаєш.
Я просто втомилася.
Відвідування тата у в'язниці, Іван, ви двоє…
Забагато всього.
Арі…
Я тут думала, і мені здається, що тікати з країни з татом —
це якось занадто.
Менсіє, ходи зі мною.
Послухай.
Ти взяла машину, яка не належала тобі,
була за кермом без прав, під кайфом і п'яна.
Ти збила Івана, він може не вижити.
Але його стан стабільний…
Менсіє, це може змінитися у будь-яку хвилину.
Іван може померти.
Люба, ти маєш зрозуміти: ми робимо це, аби захистити тебе.
Коли поліція знайде те…
що залишилося від машини Патріка, і встановить, що сталося, буде запізно.
Немає сенсу залишатися в Мадриді.
Нам вже нічого тут робити.
У нас тут нікого немає.
У Патріка є Іван.
Дорогий, тобі треба поспати.
Посплю, коли Іван прокинеться.
Я говорила з татом.
Він наполягає, щоб ми свідчили на його користь.
Ми вже сто разів про це говорили.
-Ми з Менсією не будемо… -Ну, Менсія…
Вона свідчитиме на його користь
Чому вона передумала?
Бо це дасть нам можливість почати все спочатку.
Разом, подалі звідси, у спокої.
Поїхати звідси?
Звідки взялася ця ідея?
Патріку, тату потрібен новий початок.
-Для нас тут вже нічого не лишилося. -Говори за себе.
У мене тут все, що я люблю.
У тебе — так.
А от в Івана — ні.
Хіба ти не пішов через сварки?
А сварилися ви, бо він казав, що не хоче бути з тобою.
Ні зараз, ніколи.
Він був під кайфом.
Патріку, ти не хочеш цього визнавати, але Іван висловився чітко.
Він сказав тобі, що колись ви можете стати друзями, але не більше.
-А коли він прокинеться… -А прокинеться він скоро.
Так, у будь-який момент.
Але як би ти не хотів бути першим, кого він побачить, коли прокинеться…
він все одно не захоче бути з тобою.
Іван теж має право вирішувати, з ким йому бути.
І він дав зрозуміти.
Ця людина не ти.
Він прохав тебе дати йому спокій, це ти й маєш зробити.
Вибач, що кажу так,
але що швидше ти це приймеш, то швидше припиниш страждати.
Я не можу змиритися, що більше ніколи його не побачу.
Я намагаюся прийняти це, але… клянуся тобі, не можу.
-Це… -Це тебе лякає.
Знаю.
У голові паморочиться.
Патріку, я теж знаю, як це — втратити кохану людину.
Я розумію тебе.
Але в нас має бути шанс все ще колись залагодити.
Має бути.
Може, є такий шанс.
Але, гадаю, це станеться лише тоді, коли ти зникнеш.
Насправді зникнеш, Патріку.
Коли ти поїдеш геть звідси… і припиниш будь-яке спілкування.
І хто знає?
Може, треба лише дати йому час і трохи простору.
Привіт, коханий.
Я написав тисячі листів та зберіг їх на своєму телефоні,
і придумав тисячі причин, щоб переконати тебе повернутися до мене.
Але врешті-решт прощаюся отаким чином.
Я відмовляюся втрачати тебе назавжди.
Навіть якщо це на краще.
Дозволь мені жити з надією, що колись ми знову зустрінемося.
Я не прошу чогось, що ми не мали.
Я не прошу чогось нового.
Я просто хочу повернути те, що ми колись мали.
Це було справжнім.
Але аби це сталося…
…я маю зникнути.
Ви всі тільки це й кажете.
Тож доки ми не побачимося знову…
Я люблю тебе.
Я так тебе люблю, Іване.
Завжди любив і завжди любитиму.
П
«ІСАДОРА ХАУС»
Менсіє, що ти робиш? Куди ти зібралася?
Усе гаразд?
Менсіє, що сталося?
Куди ти їдеш? У лікарню?
Арі…
Що з Арі?
Арі поїхала…
Зателефонуєш їй пізніше. Ми їдемо в лікарню.
Ти перебрала випивки і, мабуть, наркотиків.
-Арі… -Хутчіше.
Ходімо.
Швидше. Сідай.
«ІСАДОРА ХАУС»
Дідько, як там це працює?
Газ, гальмо…
Отак.
П
Було веселіше, коли ми водили твою машину.
Тобто, коли ти не була під кайфом.
Менсіє?
Менсіє, Господи. Менсіє, що сталося? Прокидайся.
Сюди!
-Саро? -Раулю?
Що сталося?
Ти мені потрібен. Будь ласка, приїзди.
Менсіє.
Розслабся, я вже тут.
Тихо…
З тобою нічого не трапиться.
Я не дозволю, щоб з тобою щось сталося. Ніколи.
Гаразд?
Раулю, я не впевнена щодо цього.
Кохана, прошу, просто довірся мені.
Не можна так вчинити з Менсією. Це жахливо.
Саро, батько Менсії має великий вплив.
-Їй нічого за це не буде. -Але він у в'язниці.
Саро, у сім'ї Менсії є гроші та ресурси.
Іван — хлопець її брата. Вони знайдуть спосіб пробачити одне одному.
А в сина Круса найкращі адвокати у світі.
Вони про все подбають.
Гаразд?
Але ми в цьому не впевнені.
Саро, впливові люди такі. Вони захищають своїх.
Але якщо спіймають тебе, то зруйнують тобі життя.
Вони знищать усе, чого ти досягла, за що боролася і про що мріяла.
Серйозно…
…повір мені.
Нумо. Це ж я, розумієш?
Рауль.
Твій Рауль.
Я люблю тебе, пампушко.
Патріку…
Дідаку.
«Нас» немає.
Так, я це зрозумів.
Принаймні поки що.
В цю мить.
Я розучилася довіряти.
Усім.
Я завжди ставитиму під сумнів усе й усіх.
Вибач.
Такий вже… в мене багаж.
Гаразд, вважай мене попередженим. Дякую.
Ти готовий?
Ходімо вже.
До зустрічі, красуне.
Готовий до чого?
Змиритися з цим.
Ні.
Якщо немає «нас», то ні.
Що? Це ж справедливо чи ні?
Так. Абсолютно справедливо.
Звісно.
Дідаку, чай йти. Ходімо.
Потім поговоримо, так?
Що не так?
-Нічого. -Нічого?
-Все гаразд. -Так, звісно.
Думаєш, я не стараюся?
Ні, я цього не казав…
-Так, але я бачу по очах… -Ні…
-Я нічого не казав. -Твої очі все розказали.
Переклад субтитрів: Катя Ракецька