SERIÁL NETFLIX
Pokud jsou osobní data ropou 21. století,
pak data o nejdůležitějších rodinách jsou zlato.
Zisk nestojí za to riziko.
Zisk je nesmírný.
Chcete ho sám pro sebe?
Pro sebe a svůj milovaný holding?
Nevím, co máte na mysli.
Mám důkazy, Benjamíne.
Důkazy, které vás mohou zničit.
Vás a všechny vaše firmy.
Podělte se o poklad a přežijete.
CHARITATIVNÍ AUKCE LAS ENCINAS A LAKE CLUB
Dobrý den.
Vítejte na aukci, přátelé.
Výtěžek půjde na stipendia,
aby studenti, kteří mají velký potenciál, ale méně prostředků,
mohli na Las Encinas studovat.
A zaslouží si to.
Protože víme, že lidé, kteří mohou změnit svět,
jsou ti nadaní, ne ti ze správných rodin.
Žádám vás o štědrost
a doufám, že prožijeme nezapomenutelný večer.
Moc vám děkuji.
Kde je Patrick?
Nevím.
Omare.
Kde jsou dárečky pro hosty?
- Ve skladu. - A kanapky?
- Za deset minut. - Fajn.
A papíry byly...?
- Myslím, že tam. - Dobře, díky.
V pohodě.
Jejda.
Zdravím.
Mencío, to je Jess. Jess, Mencía.
Tak tohle je Menci, jo?
Menci?
- Řeklas jí o mně? - Ne.
- Chápu kontext. - Aha.
Moc mě těší, Yass.
Jess.
Jasně.
Tady jsou, Mencío.
Dobře, díky.
- Dej mi ten telefon. - Pusť mě!
- Jaký telefon? - Hned.
Dej mi ho.
Promiňte. Upadl vám telefon.
- Děkuji. - Není zač.
Chtěl jsem ho vrátit.
- Jako můj počítač, co? - Naser si!
Omar pro tebe nasadil krk a tys ho bodl do zad.
Tohle je pro něj důležitý.
Jestli to posereš, posereš i jeho, jasný?
Cos dělal venku?
Vykopl Bilala.
On tu byl?
Kradl.
Jo, jasně.
Ukradl telefon.
Blbost. Nechceš říct, proč jsi byl venku.
Mysli si, co chceš.
Umím oddělit práci od osobního.
Ale ty zjevně ne.
Jdeš za mnou?
Na vteřinku. Nemůžu se zdržet.
Na vteřinku?
Pohádal jsem se s Omarem. Nesmí mě tu vidět.
Když se neučíš, tak pracuješ. A pak seš unavenej.
Rád bych byl jen s tebou a učil se, ale to nejde.
Prosím.
Později, ano?
Díky.
Tu máš.
Díky.
No...
Co?
Jdeme poznat nový lidi. Někoho si vyberem.
Zkusíme obchodní sektor?
- Vypadají nudně. - Trochu jo.
- Tak studenty? - Ne.
Už žádný studenty, prosím.
No tak...
Pak tu jsou ještě tamti chlapi.
Co jsou zač? Drogoví dealeři?
Skoro. Fotbalisti.
Panebože.
Uprostřed je táta Ivána Carvalha.
Nekecej.
Snadné potěšení pro oči i pro mysl, že?
Jo, na zajímavou konverzaci můžeš zapomenout.
- Třeba nás překvapí. - Nikdy nevíš.
Ahoj, jak se máte?
Můžeme se připojit?
Jistěže, gatinhas.
Pardon?
Pardon. To znamená pěkné holky.
- Aha. - Kočičky.
Kočičky, páni.
Vy hráči jdete rovnou na věc. Pořád chcete skórovat, co?
Vůbec nic...
Promiňte.
Trápí mě, jak mrháš potenciálem,
protože si nevěříš.
Z potenciálu se nenajím.
Bojíš se?
Ne, ale jsem realista.
A já snad nejsem?
S tím, čeho jsem dosáhl ze stejného prostředí?
- Víte, co myslím. - Ne, ale můžeš to vysvětlit.
Takže se bojíš i vymlouváš.
To je škoda.
Je tu mnoho vlivných lidí.
Chtěl jsem tě představit kvůli pozdějším stážím, ale...
Protože jsi číšník, a ne host...
Mám s tou prací seknout?
Priority, Samueli.
Benjamíne, snad jste se vším spokojen.
Pokud nás omluvíte...
- Musím tě hlídat? - On se mnou mluvil, co já s tím?
Máš snad práci. Nebo sis dával pauzu?
Očividně mě chceš jebat.
- Co je? - Končím.
Uvidíme, jak to zvládneš s méně lidma.
Hej. Samu!
Samu, do prdele!
Ty...
Haló?
Perlivou vodu s limetkou, ne s citronem,
a se špetkou kurkumy. Díky.
Lásko.
- Co se děje? - Končím.
Už na tu pitomou práci seru.
- Vážně? - Jo.
To je skvělé, lásko.
- Oslavíme to. - Já nemůžu.
Promluvím si s manažerem a najdu tvého tátu.
Chce mě s někým seznámit. Kde je?
- Můj táta? - Jo.
- Nevím. Někde tady. - Tak jo.
Ale zůstaň chvilku se mnou.
Později, zlato. Jo?
Oslavíme to později.
Zapomeňte na tu vodu. Dám si gin s tonikem.
Gin je mi jedno.
Dám si dva. Dva giny s tonikem.
Chci se nadechnout, jo?
Teda... ráda bych dýchala a neumřela, například.
Každá minuta, kdy tě nelíbám, je navždy ztracená.
Ze kterýho dílu Stmívání jsi utekla?
Co? Jsem na tebe moc intenzivní?
Ne.
Ne, ale…
pomalu.
Jo? Pomalu.
-To umím. - Fajn. Jdu si pro drink.
- Já chci gin a tonik. - To ne.
- Přinesu ti vodu. - Ne.
Ale jo, potřebuješ trochu filtr.
Počkej tady, jo?
Počkám navždy.
Dobře.
Kristepane!
K čemu ten notebook?
Organizuju aukci, nabídky, nákupy, prodeje...
Sakra, ten tvůj táta
ti teďka fakt věří.
Asi jsem si to zasloužila.
Chtěla jsi být tátova holčička.
Co ty a tvoje holka?
Bylo by levnější koupit si bednu přísavek.
S těma se aspoň nemusíš bavit.
Je k tobě přilepená.
Jo. Je velice vášnivá.
- A pozorná. Soustředí se na mě. - Dusí tě.
- Nedusí. - Ne?
Ne, to jsem neřekla.
Jenom nejsem zvyklá dostávat zaslouženou pozornost.
Víš co?
Už ten drink nechci. Ať se vydaří aukce.
Hledal jsem tě.
Stalo se něco?
Ne. Jenom se cítím pod tlakem, ale nic vážného.
Vedeš si dobře.
Vážně?
Jsem na tebe pyšný.
Nevěděl jsem, že piješ.
Velmi zřídka.
A psala jsi mi...?
Ať přijdeš na vzduch.
- Můžu se tě na něco zeptat? - Jasně.
Vy jste s tátou zazobaný, že jo?
Co?
Ani nevíte, za co ty svoje prachy utrácet, co?
O co jde?
No tak, řekni mi to.
Jste s tátou nechutně bohatý, nebo ne?
No, můj táta očividně je.
Já to věděla.
Ale proč?
Chceš bohatýho chlapa?
Ale ne.
Chci chlapa, který jím být nemusí.
Který mě nepotřebuje.
Chápeš?
Pojď sem.
- Pojď. - Co je?
- Není tvoje, že ne? - Ne.
A umíš to řídit?
Ne.
Haló?
Hej!
Na lodích se tu nesmí, do prdele!
Bilale!
V Las Encinas chceme rozbít skleněný strop
pro mladé umělce,
který mají talent, ale nemají zdroje.
Je to zajímavé a nezbytné.
Tati, musím se postarat o aukci, už začne. Ano?
Je ti líp?
Jo, díky.
Na tom posledních pár měsíců pracuji.
Máte chvilku?
Jistě.
Promiňte.
Poslechl jsem vás.
Skončil jsem.
Budu se věnovat Las Encinas, stážím a všemu, co budu potřebovat.
Pokud mi chcete dál pomáhat.
Ano, přines do Lake Clubu dvoudílný oblek. Tmavě modrý, pruhovaný.
Velikost?
Bože.
Ten už je chvíli mrtvej.
To není možné.
Pohřešovali ho.
Byl na útěku.
Co?
Tenhle chlap.
Vím, kdo to je.
Pak to byl skandál.
Kdyby si táta vzal mámu, byla by první...
neurozená...
Nudím tě?
- Cože? - Nudím tě?
Ne.
Ne, posílala jsem super důležitou zprávu, ale už to mám.
- Povídej dál. - O čem jsem mluvil?
O rodině a tak.
A tak.
Skočím pro pití.
- Neposlouchalas. - Ale poslouchala. Neotravuj.
- Whisky, rum, vodku? - Ne.
- Co chceš? - Žádný alkohol.
- Dej si Long Island. Vypadáš napjatě. - Ne.
Neslyšelas mě?
Dobře, zlato. Takže pomerančovej džus?
Jo, pomerančovej džus.
Díky.
Bez dalších okolků přejdeme k první položce aukce.
Jedinečná skulptura
vytvořená z muránského skla.
- Umělec Angelo Davide… - Pardon. Tati.
Omlouvám se.
- Darováno rodinou Monteových. - Už jsem tu.
Omlouvám se. Pardon.
Promiňte. Uhněte, prosím.
Vyvolávací cena je 10 000 eur.
Uhni, sakra.
Pardon.
- Sakra. - Pardon.
Patricku.
Páni, omlouvám se.
Co je to s tebou?
Nech to uklidit a vyřeš platbu za tu sochu.
Jak to mám vyřešit?
Fakt? Vykopnuls ho kvůli mně?
Ne, Bilale. Vymyslel jsem si to.
Zavolám policii.
Počkej, až odejdu, aby to nepřišili mně.
Kurva!
Mám mrtvej telefon. Ty žádnej nemáš, co?
Jasně, jinak bys ho nekradl.
Nemůžu do klubu v mokrý uniformě.
Můžu se tam vplížit a někoho ti najít.
Dobře.
Najdi Rebeku.
Bruneta, teplákovej typ, dlouhý nehty, spousta cetek.
Vykusuje se s jinou holkou.
S jinou holkou? Fakt?
Co si homofobii nechat na pozdějc, až tu nebudou žádný mrtvoly?
Promiň.
Díky. Přiveď Rebeku.
A Samuela taky?
Nechci ti u kamaráda dělat problémy.
Řekl jsem Rebeku.
- Hned. - Dobře.
Fajn.
Kurva.
Nemůžeš popřít, že jsi se mnou proto, protože jsem mladá holka,
co bys mohl dostat do postele
a pořád si myslet, že je ti 20, ne?
Nemám ve zvyku spát s holkama
ze synova okruhu.
Aha.
To je škoda.
Máš morálku a tak.
To mám.
Vážně…
Měla bych s tím něco udělat a zaměřit se na muže,
kteří jsou vyspělí, starší a rozumnější jako ty, že?
To zní skvěle.
A nehledat nezralé, zmatené a nestálé spratky,
jak mám ve zvyku.
Dopila jsem.
Viděl jsi přístav?
Ne.
Fakt? Je moc hezký. Musíš se podívat.
Běž napřed. Koupím drinky a provedu tě.
Teď?
Jo, jestli ti to neva.
- Mně to neva. - Fajn.
Ne, sedni si.
Víš, kolik to stálo?
Zaplatíš to. Pro tebe jsou to drobný.
Jsi zfetovaný?
Ne.
Viděl jsi svoje oči?
Mám alergii.
Alergii na nedostatek studu?
Vždyť je ti to jedno.
Na dokonalého taťku se synem si můžeš hrát se svým psíkem Samuelem,
když svého pravého syna, sobeckého gaye, nezkrotíš.
Toho, co tě každý den ztrapňuje.
Budeš brečet? Ty jsi ale spratek.
Muselo to být utrpení, přežít mámu a tahat se s náma, co?
Myslíš si, že jsou všichni průměrní,
i tvoje vlastní rodina, dětmi počínaje.
I o mámě sis myslel, že je slabá.
Ale ona v nás všech viděla dobro.
I v takovém ubožákovi, jako jsi ty!
Tati!
Přestaň!
Nikdy jsi na nás nevztáhl ruku.
Díky Benjamínovi zvažuju právnickou kariéru.
Hledáme vhodnou univerzitu.
Omluvte mě na chvíli. Hned jsem zpátky.
Promiňte.
Co to sakra je?
- Promiň, Samu. - Měl jsi odejít!
- Hele. - Zavolám poldy.
- Omar tě potřebuje. - Já tady nepracuju. Co je?
V jezeře byl mrtvý chlap a Omar říká, že ho zná.
Cože?
Je studená!
Pomůžu ti.
Hrozně studená.
Tohle tě zahřeje, jo?
Jo.
Lepší?
Co?
Patricku!
Co se děje?
Můžu ti pomoct?
Nech mě kurva být!
Omlouvám se za vyrušení.
Přejděme k další položce,
kterou daroval jeden z našich nejslavnějších hostů.
Je to Cruz Carvalho,
který tu s námi dnes je.
Cruzi?
Teď ho nevidím, ale ujišťují vás, že tu je.
Jak jsem říkal, je to socha
současného umělce Carlose Moncase podepsaná autorem…
- Ahoj. - Ahoj.
Jak to jde? Dobře?
Mám se skvěle. Paráda.
Úžasné.
Fakt úžasné.
Vypadáš moc šťastně.
- Ne. - Ne?
Jsem v pohodě.
Jsi sjetý?
Ach, Caye…
Copak? Nemůžu být šťastný, nebo co?
Královskej chvástal. Mírni se trochu.
- A co ty? - Co já?
Když nemáš prince, tak si vystačíš s fotbalovým králem, jo?
Aha, takže o tohle jde.
Dva Long Islandy.
Páni. Nic silnějšího nemají?
Nehlídej mě.
Nehlídám.
- Ty nepiješ? - Objednala jsem dva giny a tonik.
Dva giny s tonikem.
Na seznámení perfektní.
Přesně tak.
Díky moc.
Možná bychom to měli udělat.
Co?
Otevřít se ostatním.
Přestat se na sebe pořád lepit.
Caye, to, co cítíme…
je výjimečné.
Ale myslím, že to nemůže pokračovat.
Protože tebe omezuje potřeba mě hlídat
a mě omezuje potřeba nezklamat tě.
Měli bychom jít každý svou cestou.
Abychom mohli dýchat.
Že jo?
Jasně.
Díky, pane.
Krucinál, Bilale.
Když jste tu oba,
mrzí mě, že jste se kvůli mně hádali.
Sklapni.
Musím přemýšlet.
Nevěděl jsem, jestli zavolat Ari a Mencíu
nebo prostě policii.
Nevím. Nespadá to pod moje povinnosti.
Měli bychom zavolat policii.
Jo, zavoláme ji. Dej mi telefon.
Ne.
Policii ne.
Komu zavoláme?
Zasranýmu Benjamínovi? Ani omylem.
Zavolám Rebe.
Pomohli jsme Guzmánovi hodit ho do jezera.
Co?
Tento krásný pohár z českého křišťálu
patřil vážené rodině Herrera de Miguel
po šest generací.
Vyvolávací cena je 15 000 eur. Kdo nabídne 15 000 eur?
Prodáno.
Další položka, olej a koláž na plátně
z rukou argentinské umělkyně Gabriely Rosales
začíná na 12 000 eurech.
Jedinečný náhrdelník s diamanty a olivínem z havajského vulkánu Kilauea
inspirovaný ruskou carskou říší.
Vyvolávací cena je 200 000 eur.
Co je, Samu?
Co?
Prodáno.
Zeptej se, jestli mi ho nabijou. A hlídej ho.
Dobře.
Promiňte, můžete mi nabít telefon?
Ano? Díky.
Menci,
potřebuju laskavost.
- Už toho mám na talíři dost. - Jo, ale tohle je naléhavý.
Musím odejít a budu chvíli pryč.
Ale vrátím se.
Možná to chvíli potrvá, ale vrátím se.
Zůstaneš s Jess?
Děláš si srandu.
Pohlídej ji. Je opilá a úplně mimo.
Motá se ode zdi ke zdi.
Aby si nezlomila vaz nebo…
Rebeko, žádáš svoji ex,
aby pohlídala tvoji…
Co to vůbec je? Přítelkyně?
Kamarádka.
Dobře, kamarádku.
Ne. Je mi to fuk.
Nebýt to důležité, tak to nechci.
Prosím.
Přivedu ji, jo? Díky?
Promiň mi to předtím.
To je v pořádku.
Bez obav.
Cítíš se líp?
Ano.
Co se stalo s tvým tátou?
Vždycky jsem se v rodině cítil jako outsider.
Víš?
Jako že se musím omlouvat, že jsem přežil máminu smrtelnou nehodu.
Táta chtěl jiného syna.
Každý chce jiného Patricka.
Každý.
Nikdo nemá rád mě.
No tak, nemluv nesmysly.
Ne, vážně. Mám toho dost.
Nikdo si mě nevšímá.
Pořád mi říkají, ať se neohlížím, ať jdu za svým,
že nepotřebuju pomoc.
Mám toho dost.
Tomu nevěřím.
Že si tě nikdo nevšímá.
Nikdo.
To není možné.
Sakra.
Vypadáš chytře.
Protože jsem chytrá.
Jsi chytrá.
Tak proč se na ni vykašlala?
O co ti jde?
Pořád po ní jedeš, co?
Rebe o tobě žvaní pořád.
„Menci tohle, Menci tamto.“
- Říká ti Menci. - Já vím.
Asi si umíš představit, jak mě to sere.
Hele, musím pracovat, jo?
Tak pokud dovolíš…
Skvěle. Díky.
Promiňte.
Můžu dostat další?
Díky.
Jsi ráda, že o tobě mluví.
Pokud ji chceš, můžeš ji mít. Mně to nevadí.
Pokud s ní chceš být, ustoupím. Stoprocentně.
Díky.
Ale řekni to.
Jo? Jasně to řekni.
Nemůžeš říct, že ne,
a pak pořád…
okounět kolem.
Řekni jí, že je po všem, protože já už nechci
pořád poslouchat kecy o tobě.
Co? Nemáš co říct?
Takže budeš dál dělat škodu, ale hrát si přitom na oběť.
Paráda, kočko.
Co mám říct?
Ale buď opatrná, jo?
Co?
Aby ses nestřetla se mnou.
Jestli se mezi nás připleteš,
postarám se, abys zmizela.
Postarám se, aby se dozvěděla, jaká jsi kunda,
a už ji nikdy neuvidíš.
Myslím to vážně.
Rozumíš?
Jdu se vychcat. Už to chvíli zadržuju. Tak jo.
Sakra, to je smrad!
- Rebe, prosím. - Nemůžu.
Mám ten smrad až v morku kostí.
- Omar ti pomůže. - Ne.
Zkusme to. Chyť ho.
- Nemůžu, vole. - Jednou už to šlo.
Ale to byl čerstvej. Teď se nám rozpadne pod rukama.
Zkus to. Chyť ho a nepřemýšlej.
No tak.
Já nemůžu. Fakt ne.
Hej! Omar je naštvaný.
Omare, neřekli jsme ti to, abychom tě ochránili.
Kdo o tom věděl?
Guzmán, Rebe a já.
A co Ander?
Nevím. Možná mu to Guzmán řekl.
Kdy přesně se z vás stali vrazi?
- My ho nezabili. - No a?
Jste komplici.
Sorry, ale každej za sebe. Není ho žádná škoda.
Byl to parchant, násilník, kurevník, zneužíval lidi… mám pokračovat?
A mě jebete za notebook?
Pomůžeš nám, prosím?
S čím?
Co chceš? Zase ho potopit? Tak jdem.
Jsme děcka.
Neumíme si poradit sami se sebou, natož s mrtvolou. Dost.
Zavoláme cajty.
Ne. Mysli na nás.
Můžeš ty myslet na mě?
Co já?
- Já ho našel. Všechno vím. - Tak hele.
Tak to prostě je. Jsi můj nejlepší kámoš. Navždycky.
Tvůj nejlepší kámoš ti říká zavolat cajty.
NOVÝ ZAČÁTEK. LÍBÁ ARMANDO
Dobře.
Zavolám.
Udělej mi poslední laskavost.
Nepleť se do toho.
Běž. Utíkej.
NOUZOVÉ VOLÁNÍ
Překlad titulků: Petra Babuláková