EN NETFLIX-SERIE
Om personopplysninger er det 21. århundrets olje,
er innflytelsesrike familiers opplysninger gull.
Risikoen er ikke verdt fortjenesten.
Fortjenesten er umåtelig.
Vil du ha alt for deg selv?
For deg selv og ditt elskede holdingselskap?
Jeg vet ikke hva du mener.
Jeg har bevis, Benjamín.
Bevis som kan ruinere deg.
Deg og alle selskapene dine.
Del skatten, så går alt bra.
VELDEDIGHETSAUKSJON
God morgen. Mine venner, velkomne til denne auksjonen.
Inntektene går til stipender
så elever med stort potensial, men begrensede midler
kan studere ved Las Encinas.
Elever som virkelig fortjener det.
For vi vet alle at menneskene som forandrer verden,
er de som har talent, ikke de med rett navn.
Jeg ber om deres sjenerøsitet og håper vi gjør kvelden uforglemmelig.
Tusen takk.
Hvor er Patrick?
Jeg vet ikke.
Omar.
Hvor er gavene til gjestene?
-På lageret. -Og kanapéene?
-Om ti minutter. -Flott.
Og mappene var…?
-Der borte, tror jeg. -Greit, takk.
Bare hyggelig.
Oi.
Hei.
Mencía, dette er Jess. Jess, Mencía.
Så dette er Menci?
Menci?
-Fortalte du henne om meg? -Nei.
-Bare kontekst. -Skjønner.
Hyggelig å møte deg, Yass.
Jess.
Akkurat.
Her er de, Mencía.
Ok, takk.
-Gi meg mobilen. -Slipp meg!
-Hvilken mobil? -Nå!
Gi meg den.
Unnskyld meg. Du mistet mobilen din.
-Takk. -Bare hyggelig.
Jeg skulle gi den tilbake.
-Som med laptopen min? -Drit og dra!
Omar risikerte alt for deg, og du svek ham.
Dette er en viktig dag for ham.
Ødelegger du dette, så ødelegger du for ham. Forstått?
-Hva gjorde du ute? -Kastet Bilal ut.
Var han her?
Og stjal.
Ja, sikkert.
Han stjal en mobil.
Du vil bare ikke innrømme at du var ute.
Tro hva du vil. Jeg kan skille mellom jobb og privatliv.
Du kan visst ikke det.
-Kommer du for å treffe meg? -Bare i et øyeblikk.
Bare i et øyeblikk?
Jeg kranglet med Omar. Ser han meg her, er jeg død.
Om du ikke studerer, jobber du. Og så er du sliten.
Jeg kan ikke bare være sammen med deg og studere.
Vær så snill.
Ses senere, ok?
Takk.
Her.
Takk.
Vel…
Hva er det?
La oss møte nye folk. Kom igjen, du velger.
Vil du prøve næringslivet?
-Virker kjedelig. -Ja, litt.
-Studentsektoren, da? -Nei.
Ingen flere studenter.
Akkurat, så…
Så er det de gutta der borte.
Hva er de? Narkolangere?
Nesten. Fotballspillere.
Herregud.
Han i midten er Ivan Carvalhos far.
Du tuller.
De er fine å se på og enkle å prate med.
Ja, glem interessante samtaler.
-Kanskje de overrasker oss. -Man vet aldri.
Hei, hvordan går det? Har dere noe imot å henge med oss?
Selvsagt ikke, gatinhas.
Unnskyld?
Beklager. Det betyr "pene jenter".
Små kattunger.
Små kattunger, jøss.
Dere er veldig frampå. Prøver alltid å score, hva?
Ingenting…
Unnskyld meg.
Frustrerende å se så mye potensial kastes bort
fordi du ikke tror på deg selv.
Potensialet mitt brødfør meg ikke.
-Er du redd? -Nei, jeg er bare realistisk.
Er jeg urealistisk? Er det uvirkelig at jeg nådde så langt med samme bakgrunn?
-Du vet hva jeg mener. -Nei, men du kan forklare.
Så du er redd og har unnskyldninger.
Så synd.
Det er mange mektige personer her
som jeg ville hjelpe deg å få praksisplass hos,
men siden du er kelner og ikke gjest…
Vil du at jeg skal si opp jobben?
Prioriteter, Samuel.
Benjamín, jeg håper du er fornøyd med alt.
Om du har oss unnskyldt.
-Må jeg henge over deg? -Han pratet med meg. Hva skulle jeg gjort?
Jobben din. Eller tok du ikke en pause nå?
Du gjør livet mitt surt samme hva.
-Hva gjør du? -Slutter.
Se hvor godt det går uten meg.
Hei! Samu!
Faen, Samuel!
Din jævla…
Hallo?
Jeg tar vann med kullsyre og lime, ikke sitron,
og et dryss gurkemeie. Takk.
Min kjære!
-Hva er galt? -Jeg sluttet.
Faen ta denne drittjobben.
-Seriøst? -Ja.
Så bra!
-La oss feire. -Jeg kan ikke.
Jeg må snakke med sjefen og finne faren din.
Han vil introdusere meg. Hvor er han?
-Pappa? -Ja.
-Jeg vet ikke. Her et sted. -Ok.
Men bli hos meg litt.
Senere, vennen. Ok?
Vi feirer senere.
Glem vannet. Jeg tar en gin og tonic.
Samme hvilken gin.
Gi meg to. To gin og tonic.
Litt oksygen, ok?
Jeg vil gjerne puste og ikke dø.
Hvert øyeblikk jeg ikke kysser deg, er fortapt.
Hvilken av Twilight -filmene rømte du fra?
Hva? Er jeg for intens for deg?
Nei.
Nei, men ta det med ro.
Ok? Gå rolig frem.
-Jeg gjør det. -Jeg henter en drink.
-Gi meg gin og tonic. -Nei, ikke det.
-Jeg henter vann. -Nei.
Ja, så du holder pH-nivået og filteret i sjakk.
-Vent her, ok? -Jeg venter her for alltid.
Greit.
Herregud!
Hva er greia med laptopen?
Jeg må organisere auksjonen, budene, kjøp og salg…
Jøss, faren din stoler virkelig på deg nå.
Jeg har vel fortjent det.
Det var det du ville. Å være en pappas lille pike.
Hvordan går det med deg og jenta di? Ei kasse sugekopper ville vært billigere.
Den trenger du i alle fall ikke snakke med.
Hun er limt fast til deg.
Ja, hun er veldig kjærlig.
-Oppmerksom. Fokusert på meg. -Hun kveler deg, mener du.
-Nei. -Ikke?
Nei, jeg sa ikke det.
Jeg er bare ikke vant til å få oppmerksomheten jeg fortjener.
Vet du hva?
Jeg vil ikke ha en drink lenger. Lykke til med auksjonen.
Jeg har lett etter deg.
Er det noe galt?
Nei, det er bare presset. Ikke noe alvorlig.
Du gjør en god jobb.
Gjør jeg?
Jeg er stolt av deg.
Jeg visste ikke at du drakk.
Veldig sjelden.
-Og du skrev til meg fordi…? -For å få litt luft.
-Får jeg spørre deg om noe? -Ja da.
Du og faren din er rike, ikke sant?
Hva?
Dere tjener mer enn dere vet hva dere skal gjøre med.
-Hva dreier dette seg om? -Kom igjen, si det.
Er du og faren din søkkrike eller ikke?
Pappa er jo det.
-Jeg visste det. -Hvordan det?
Vil du ha en rik fyr?
Nei.
Jeg vil ha en som ikke trenger å være det.
Som ikke trenger meg.
Skjønner du?
Kom hit.
-Kom. -Hva gjør du?
-Denne er vel ikke din? -Nei.
Men kan du kjøre den?
Nei.
Hallo?
Hei!
Dere kan ikke bruke båtene, for faen!
Bilal!
Det jeg vil gjøre på Las Encinas, er å knuse glasstaket
for mange unge kunstnere
som har mye talent, men ingen ressurser.
Interessant og veldig nødvendig.
Pappa, jeg må ta meg av auksjonen. Den begynner snart. Ok?
-Føler du deg bedre? -Ja, takk.
Det har vært min jobb de siste månedene.
Har du et øyeblikk?
Ja visst.
Unnskyld meg.
Jeg hørte på deg.
Jeg sluttet.
Jeg skal vie meg til Las Encinas, praksisplasser og alt jeg må gjøre.
Om du fortsatt vil hjelpe meg.
Ja, kom med en dress til Club del Lago. Marineblå, nålestripet.
Størrelse?
Herregud.
Han har vært død en stund.
Umulig.
Han var savnet.
Han var en rømling.
Hva?
Denne fyren. Jeg vet hvem han er.
På den tiden var det en skandale.
Hadde pappa giftet seg med mamma, ville det vært første gang…
…en fra allmuen…
Kjeder jeg deg?
-Hva? -Kjeder jeg deg?
Nei.
Nei, jeg sendte en viktig melding, men jeg er ferdig.
-Fortsett. -Hva snakket jeg om?
Familien din og sånt.
Og sånt.
Jeg henter en drink.
-Du lyttet ikke. -Jo da. Ikke vært irriterende.
-Whisky, rom, vodka? -Nei.
-Hva vil du ha? -Ingen alkohol.
-Ta en Long Island. Du ser anspent ut. -Nei.
Hører du ikke etter?
Ok, vennen. Appelsinjuice?
Appelsinjuice.
Takk.
La oss gå videre til første auksjonsparti.
Det er en unik skulptur av venetiansk glass.
-Av kunstneren Angelo Davide -Pappa!
Beklager.
-Donert av Monte-familien. -Beklager, jeg er her nå.
Beklager. Unnskyld meg.
Unnskyld, kan du flytte deg?
Åpningsbudet er 10 000 euro.
Flytt deg, for faen.
Unnskyld.
-Faen. -Unnskyld.
Patrick.
Beklager.
Hva feiler det deg?
Få dette ryddet opp og ordne betaling for skulpturen.
Hvordan kan jeg ordne…?
Kastet han deg ut på grunn av meg?
Nei, jeg fant på det.
Jeg ringer politiet.
Vent til jeg drar, ellers klandrer de kanskje meg.
Faen!
Mobilen min er død. Du har vel ikke en?
Nei, da ville du ikke stjålet en.
Jeg kan ikke gå inn med våt uniform.
Jeg kan snike meg inn og se etter noen.
Ok.
Se etter Rebeka.
Brunette, joggedress, prangende negler, masse smykker.
Hun kliner med ei annen jente.
Med ei annen jente? Seriøst?
Kan vi legge homofobien til side til vi ikke har et lik i nærheten?
Unnskyld.
Takk. Hent Rebeka.
Hva med Samuel? Jeg vil ikke skape splid mellom deg og vennen din.
Hent Rebeka, sa jeg.
-Nå. -Ok.
Greit.
Faen.
Ikke nekt for at du er sammen med meg fordi jeg er ei ung jente
du muligens kunne tatt med til sengs
og fortsette å tro at du er 20 år. Eller hva?
Jeg pleier ikke å ligge med jenter
i min sønns sirkel.
Jeg skjønner.
Så synd.
Du har en moralsk kodeks.
Det har jeg.
Jeg bør kvitte meg med min og sikte meg inn på menn
som er modne, eldre og like fornuftige som deg, ikke sant?
Det høres flott ut.
Og slutte å se på umodne, forvirrede og ustabile drittunger,
slik jeg alltid gjør.
Jeg er ferdig med drinken. Har du sett kaien?
Nei.
Ikke? Den er nydelig. Du må se den.
Gå i forveien, så kommer jeg med drinker og viser deg.
Nå?
Ja, om det er greit for deg.
-Ja, det er greit for meg. -Greit.
Nei, sett deg.
Vet du hvor mye den kostet?
Betal for den. Det er småpenger for deg.
Er du rusa?
Nei.
Har du sett øynene dine?
Det er en allergi.
En allergi mot din mangel på skam?
Ikke at du bryr deg.
Du har smiskeren Samuel å leke far og perfekt sønn med,
siden du ikke kan temme den egoistiske homsesønnen din.
Han som gjør deg flau hver dag.
Skal du gråte nå? Du er en drittunge.
Det må ha vært tortur å leve lenger enn mamma og slepe rundt på oss.
Du synes alle er så middelmådige,
selv din egen familie, først og fremst barna dine.
Du syntes til og med mamma var svak. Men hun så det gode i oss alle!
Selv i en patetisk, stormannsgal fyr som deg!
Pappa!
Slutt!
Du har aldri slått oss før.
Benjamín fikk meg til å vurdere jus.
Vi ser etter studiet som passer best.
Unnskyld meg et øyeblikk. Jeg er straks tilbake.
Unnskyld meg.
Hva faen gjør du her?
-Beklager, Samu. -Jeg ba deg dra.
-Hør. -Jeg ringer politiet.
-Omar trenger deg. -Jeg jobber ikke her. Hva er det?
Et lik dukket opp i innsjøen, og Omar sier han kjenner ham.
Hva?
Det er kaldt!
La meg hjelpe deg.
Så kaldt!
Dette vil varme deg opp.
Ja.
Bedre?
Hva er det? Hæ?
Patrick!
Hva er galt?
-Kan jeg hjelpe deg? -La meg være i fred.
Unnskyld avbrytelsen.
La oss gå videre til neste parti,
donert av en av våre mest berømte gjester.
Det er fra Cruz Carvalho,
som er her med oss i dag.
Cruz?
Jeg ser ham ikke nå, men han er her.
Dette er som sagt en skulptur
av kunstneren Carlos Moncas, signert av skaperen…
-Hei. -Hei.
Hvordan går det? Alt bra?
Kjempeglad. Så bra.
Fantastisk.
Faen så fantastisk.
Du ser for glad ut.
-Nei. -Ikke?
Jeg har det bra.
Er du rusa?
Å, Caye…
Hva er det? Kan jeg ikke være lykkelig uten deg?
Den kongelige spradingen. Ton den ned litt.
-Og du? -Hva med meg?
Siden du ikke har en prins, gjør fotballkongen susen?
Så det er det dette handler om.
To Long Island, takk.
Jøss. Har de ikke noe sterkere?
-Ikke kontroller meg. -Nei da.
-Drikker du ikke? -Jeg bestilte to gin og tonic.
To gin og tonic.
Perfekt for å bli kjent med noen.
Akkurat.
Tusen takk.
Kanskje det er det vi bør gjøre.
Hva da?
Åpne opp for andre.
Slutte å sitte fast på hverandre.
Caye, det du og jeg føler
er veldig spesielt.
Men jeg tror ikke det fører noe sted.
Fordi du begrenses av behovet for å passe på meg,
og jeg begrenses av behovet for å ikke skuffe deg.
Vi bør gå hver vår vei.
Så vi kan puste.
Ikke sant?
Ja visst.
Takk.
Helvete, Bilal.
Hei, siden dere begge er her… Beklager at dere kranglet på grunn av meg.
Hold kjeft.
Jeg må tenke.
Jeg prøvde å finne ut om jeg skulle ringe Ari og Mencía
eller bare ringe politiet.
Jeg vet ikke. Dette faller ikke under mine plikter.
Vi bør ringe politiet.
Vi ringer. Gi meg mobilen din.
Nei. Ikke noe politi.
Hvem skal du ringe?
Jævla Benjamín? Ikke faen.
Jeg ringer Rebe.
Vi hjalp Guzmán med å dumpe ham i sjøen.
Hva?
Dette vakre bøhmiske glassbegeret
har vært i den ærede Herrera de Miguel-familien
i seks generasjoner.
Startprisen er 15 000 euro. Hvem tilbyr 15 000 euro?
Solgt.
Vårt neste parti, en kombinasjon av oljemaleri og collage
av den argentinske kunstneren Gabriela Rosales,
med en startpris på 12 000 euro.
Et unikt olivindiamantkjede fra Kilauea-vulkanen på Hawaii,
inspirert av det russiske keiserdømmet.
Startprisen er 200 000 euro.
Hva skjer, Samu?
Hva?
Solgt.
Se om de kan lade denne for meg. Hold øye med den.
Ok.
Unnskyld. Kan du lade mobilen min?
Ja? Takk.
Menci, jeg må be om en tjeneste.
-Jeg har nok å gjøre. -Jeg vet, men det haster.
Jeg må dra og blir bort en stund. Men jeg kommer tilbake.
Det kan ta litt lang tid, men jeg kommer tilbake.
Kan du bli hos Jess?
Du tuller.
Se på henne. Hun er drita.
Hun sjangler overalt.
Hun kan brekke nakken eller…
Rebeka, ber du eksen din om å passe på…?
Hva er hun? Kjæresten din?
Vennen min.
Ok, vennen din. Nei, jeg bryr meg ikke.
Jeg ville ikke spurt om det ikke var veldig viktig. Vær så snill.
Jeg henter henne, ok? Takk.
Beklager det tidligere.
Det går bra. Ikke tenk på det.
Føler du deg bedre?
Ja.
Hva skjedde med faren din?
Jeg har alltid følt meg som en utenforstående i familien. Skjønner du?
Som om jeg må be om unnskyldning for å ha overlevd ulykken mamma døde i.
Pappa ville ha en annen slags sønn.
Alle vil ha en annen Patrick.
Alle.
Ingen elsker meg som jeg er.
Ikke snakk tull.
Nei, jeg er ferdig med det.
Ingen legger merke til meg.
De sier at jeg går min egen vei, kan få det jeg vil,
ikke trenger hjelp… Jeg er lei av det.
Det tror jeg ikke på.
At ingen legger merke til deg.
Ingen.
Det er ikke mulig.
Faen.
Du ser smart ut.
Fordi jeg er smart.
Du er smart.
-Så hvorfor lot du henne slippe unna? -Hva handler dette om?
Du liker henne fortsatt? Litt.
Rebe slutter ikke å snakke om deg.
"Menci ditt, Menci datt."
-Hun kaller deg Menci. -Det vet jeg.
Det irriterer meg.
Jeg må jobbe. Så om du ikke har noe imot det…
Flott. Takk.
Unnskyld.
Kan du gi meg en til?
Takk.
Du liker at hun snakker om deg.
Om du liker henne, kan du få henne. Det er helt greit.
Vil du være sammen med henne, skygger jeg unna.
Takk.
Men si det.
Skjønner du? Vær tydelig. Du kan ikke si nei
og så fortsette
å sveve rundt.
Bare si at dere er ferdige, for jeg er lei
av å høre om deg hele dagen.
Hva du ingenting å si?
Så du vil heller fortsette å gjøre skade, men spille offer.
Supert.
Hva vil du at jeg skal si?
Vær forsiktig, ok?
Du får kanskje med meg å gjøre. Og våger du å komme mellom oss,
sørger jeg for å fjerne deg.
Jeg sørger for at hun oppdager hvor jævlig du er,
og du vil aldri se henne igjen.
Jeg mener det.
Forstått?
Jeg skal pisse. Jeg har holdt det inne en stund. Ok.
Faen, for en stank!
-Vær så snill. -Jeg kan ikke.
Lukten siver inn i beinmargen min.
-La Omar hjelpe deg. -Nei.
Vi prøver. Kom igjen, ta tak.
-Jeg kan ikke! -Rebe, vi klarte det én gang!
Men han hadde nettopp dødd. Nå går han i oppløsning.
Vi prøver. Ta tak og ikke tenk.
Kom igjen.
-Jeg kan ikke. Jeg kan virkelig ikke. -Hei! Omar er opprørt.
Omar, vi skjulte det for deg for å beskytte deg.
Hvem visste om det?
Guzmán, Rebe og jeg.
Hva med Ander?
Jeg vet ikke. Kanskje Guzmán sa det.
Når ble dere mordere?
-Vi drepte ham ikke. -Hva så? Dere er medskyldige.
Unnskyld, men dette var ikke noe tap.
Jævelen var voldtektsmann, overgriper, horekunde… Skal jeg fortsette?
Og du kjefter på meg for en laptop?
Kan du være så snill å hjelpe oss?
Med hva?
Hva var planen? Å senke ham igjen? Kom igjen.
Vi er en gjeng tenåringer!
Vi vet ikke hva vi skal gjøre med livet og i alle fall ikke et lik.
-Vi ringer politiet. -Nei, tenk på oss.
Kan du tenke på meg?
Hva med meg?
-Jeg fant ham. Jeg vet alt nå. -Hør her.
Det er som det er. Du er min beste venn. For alltid.
Bestevennen din ber deg ringe politiet.
ET NYTT NUMMER FOR EN NY START.
Ok.
Jeg ringer.
Men jeg ber om en siste tjeneste: Lat som du ikke vet noe.
Kom igjen, stikk.
NØDNUMMER
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson