Naša mržnja je opipljiva. Naš neprijatelj je očigledan.
On je Šejtan. On je kršćanin. I, kao što nalaže Kuran:
"Tobom i svima onima koji se budu povodili za tobom doista ću Džehenem napuniti!"
N · O · V · I P · A · P · A
Fixed by: BOTANICMAN
Molim Te, izliječi moju majku. Ona je sve što imam na svijetu.
Ti znaš da sam uvijek bila tako slaba i krhka.
Sveta Djevice Marijo, nisam sposobna opstati na ovomu svijetu sama.
Ako ona umre,
daj mi da umrem s njom.
Dobro jutro! Slušate Radio 103. Točno je šest sati i vrijeme je za "Pitanja dana",
gdje čitamo pitanja koja su vas držala budnima. Odabrali smo ona najčešća.
Stoga, krenimo. Broj jedan: kako je umro papa Franjo II.?
Broj dva: vjeruje li itko u priču o njegovoj iznenadnoj bolesti?
Broj tri: nije li se ista stvar dogodila i papi Ivanu Pavlu I.?
Broj četiri: nije li istina da je papa Ivan Pavao I. uznemirio vatikansku vrhušku?
Broj pet: ponavlja li se povijest?
Broj šest: tko će biti novi papa?
Dođi ovamo.
Na koljena.
Samo me nemoj uprljati.
Moram se presvući.
Idem. - Vrati se s novim papom u malom prstu.
Usput, vele da je Brannox vrlo naočit. - U tomu slučaju ću uporabiti svu svoju
drsku dopadljivost kako bih ga uvjerila. - Nemoj me sada ponovno napaljivati.
Imam mnogo projekata koje bih predložio Brannoxu. - Ti imaš samo jedan projekt
u svomu životu, Tomase: pružiti meni užitak.
NOVI PAPA JE MRTAV
Pa, Voiello, više od jednoga članka natuknjuje, između redova, dakako,
da si bio umiješan u smrt Franje II.
Ne mogu ih kriviti. Da sam na njihovomu mjestu, i ja bih bio posumnjao na sebe.
Jesi li uzbuđen? - Uvijek sam uzbuđen. Nisam od kamena. - Zbog čega si uzbuđen?
Zbog naglosti. - Slažem se. Naglost nas je navela na prilično upitnu stazu,
kada smo izabrali Franju II. - Moramo uvjeriti Brannoxa prije povratka u Rim,
na pogreb Franje II. - Zašto je potrebno da prihvati unaprijed? - Ne možemo si
priuštiti glasati za njega na konklavi, a da on kasnije, možda, ne prihvati.
Postoji opasnost. Rečeno mi je da je on težak čovjek pun sumnji i samodopadan.
Želim imati papu tijekom prvoga glasanja. - Sir John je svećenih najvećega kalibra.
Istinska očinska figura; mudar i uravnotežen. Proveli smo mnoge
plodne dane spokojno zajedno učeći tijekom Europskog sinoda.
Vele da ponekada teži potištenosti. - Znaš li svećenika koji nema tu sklonost?
Kako bilo, zapanjujuće je koliko je anglikanaca priveo katoličanstvu,
cijelo mnoštvo. - Nije prisustvovao posljednjoj konklavi. To je neprilično.
Nije bio u mogućnosti, budući da se brinuo o svojim starim, bolesnim roditeljima.
Kada već govorimo o tomu, napisao mi je vrlo dirljivo pismo na 36 stranica,
koje bih htio podijeliti sa svima vama. - Molim te!
Što bi Pio XIII. rekao? Zaboravili smo na Pija XIII.
Nisam zaboravio na njega, Gutierreže. Zapravo, pokušavam mu odati počast.
Naš voljeni Lenny započeo je svoje papinstvo vođen nepopustljivosti,
ali se prema kraju smekšao. Tragao je za srednjim putem.
Zato idemo posjetiti sira Johna Brannoxa. On je najveći teoretičar srednjega puta.
Prvo savjest, zatim papinska nepogrešivost. Prvo mekoća nagodbe, zatim crkvena dogma.
To je, grubo govoreći, filozofija sira Johna. I jedina filozofija koja može
utišati seksualne skandale, terorističke prijetnje, pomak ka štovanju Pija XIII.
te užasne sumnje vezane uz smrt Franje II. Pod opsadom smo, ne shvaćate li to?
Upravo zato smo u žurbi. I upravo zato imamo samo jednoga dobroga kandidata:
Sira Johna Brannoxa.
Poznati kip kardinala Newmana! Slušao sam o njemu, ali nikada ga ranije nisam vidio.
Tko je on? - Kako to mislite? Bio je filozofski i duhovni mentor sira Johna.
To je on.
To nije on.
Mi smo vatikansko poslanstvo. Njegova Uzoritost nas očekuje.
Kao što Njegova Uzoritost uvijek kaže: sve se nas očekuje, prije ili kasnije.
Rekao sam vam da je sklon potištenosti. - Njegova Uzoritost vam se ispričava,
no bio je izrazito umoran, a on nikada ne liježe kasnije od deset i trideset.
Raduje se vidjeti vas ujutro. Dopustite mi pokazati vam vaše sobe. - Vrlo je važno
da se odmah vidimo s njim. Naumili smo poći natrag rano sutra ujutro. - Nemoguće.
Sir John nikada ne mijenja navike, čak niti pod prijetnjom smrti.
Ima li ovdje duhova? - Ima.
Odjednom sam se osjetio usamljenim.
Ali ako te sada pustim unutra,
kasnije ćemo se osjećati još usamljenije.
Dobro si odlučio.
Užitak vodi k boli.
Kakva je to glazba? - Mislim da je to on, sir John.
Kakav je? Jesi li ga vidjela? - Nisam još. Bio je umoran.
Što je to, čembalo? - Ne, harfa. - Griješiš, čembalo je. - Dosta.
Ovi plemići me promatraju.
Liži mi.
Nikada nećemo biti razdvojeni, zar ne, Johne? - Nikada, Adame, nikada!
Tu ste, Uzoritosti! Konačno sam Vas pronašao. - Uvjeren sam da oni sjede
tamo bez pomicanja sat i deset minuta. Što je to, neka vrsta balzamiranja?
Ne, to je nepodnošljiva žalost.
Je li u grobnici njihov sin? - Brat blizanac sira Johna. Adam.
I nakon četrdeset godina, vojvoda i vojvotkinja sjedit će tako osam sati.
Potom, u predvečerje, vojvotkinja Brannox će uzdahnuti, samo jednom,
a sluge će tada znati da je vrijeme vratiti se unutra.
I Vama je vrijeme vratiti se unutra, Uzoritosti. Sir John Vas čeka. - Konačno.
Znate li gdje bih mogao pronaći sira Johna?
Upravo jeste, Uzoritosti.
Evo nas, suočeni sa zastrašujućim zadatkom nužnoga razgovora.
Nažalost, još nisu izumili bolji način upoznavanja ljudi. - Koješta, naravno
da jesu. Što je s ljubavi na prvi pogled, koju prati erotska strast, divlja i tiha?
To bi mi bilo neugodno. Držimo se staromodnoga razgovora.
Ja sam... - Vi ste zvijezda. Svi znaju tko ste. Njegova Uzoritost, kardinal Angelo
Voiello. Znate li koliko puta sam pročitao Vašu divnu knjigu "Čovjek iza zastora"?
Ne, koliko? - Jednom. Rekao sam si da bi, da sam je ponovno pročitao, bilo izgledno
kako bih postao nesumnjivo loš.
Onda, kako Vam se činim? - Rekao bih dobro, Vaša Uzoritosti. - Ushićen sam.
Samo drugi znaju kako sam ja usitinu. - Pretpostavljam da pretpostavljate
koji je razlog našega posjeta. - Ja sam čovjek bez mašte, Uzoritosti.
Stoga, kako bih mogao voditi prihvatljiv život, naučio sam skresivati pitanja.
Onda mi dopustite obavijestiti Vas. - Jeste li već vidjeli moje roditelje?
Mislim da jesam, letimice. - Imate mnogo sreće, nije ih lako presresti.
Žive u drugomu krilu dvorca, sjevernomu krilu, kako bi me svjesno izbjegli vidjeti.
Obiteljski međuodnosi mogu biti... Zamorni. - Ovdje sve može zamarati.
Vrijeme, hrana, jednoličnost, London.
Znate li zašto me moji roditelji nikada više ne žele vidjeti? - Ne znam. Zašto?
Zato što smatraju kako nisam učinio dovoljno da bih spasio život svojega
brata blizanca, Adama, miljenika im, onoga hladnoga zimskoga dana 1985.
Žao mi je.
Nema se sada za mnogo čime žaliti. Moji roditelji samo čine ono što svi ljudi čine:
svaljuju krivnju na druge.
Kako bilo, barem mi katolici sve svaljujemo na Boga.
Zapravo, mi Mu pripisujemo zasluge za sve. - Nije li to isto?
Recite mi...
Koliko vremena državni tajnik prevodi upućujući se u stvari? - Cijelo vrijeme.
Čak i kada se molim, ja se upućujem.
Ta šala je strašno smiješna, iako se nisam nasmijao.
Kako je naš voljeni Pio XIII.? - Postojano. Nažalost, još je u komi.
Pio XIII. je bio veliki papa. Plakao sam kada sam čuo da je stanje nepovratno.
Kako sam plakao!
Plačete li Vi, Uzoritosti?
I prečesto. Više negoli bi netko očekivao od državnoga tajnika.
Zbog čega plačete? - Zbog holivudskih romansi i prijatelja koje nešto muči.
A Vi? Zbog čega Vi plačete? - Zbog neiscrpne nesavršenosti svijeta.
Sigurno nije lako biti Vi. - Nije.
Želim da nešto bude savršeno jasno od samoga početka:
volio sam svojega brata Adama.
Sire Johne, kada ću Vas ponovno vidjeti?
Pitanje je to koje bi postavio ljubavnik, Uzoritosti.
Sinoć, u sobi, osjetio sam jasno prisustvo Pija XIII. kraj sebe.
Što misliš, kakva je ona žena?
Oprostite mi na prostaštvu, sire, ali ona je ljepotica.
Zašto mi sinoć nisi donio moju kutiju? - Donio sam je, sire Johne.
Ostavio sam je na Vašemu noćnomu ormariću na uobičajenomu mjestu.
Nisam je mogao pronaći.
Iako sam svejedno uspio zaspati.
Možda je to znak.
Možda.
Vraćaju se ranije.
Čudno!
Nego, Uzoritosti, razlog naše posjete... - Kako je, zapravo, umro Franjo II.?
Od srčanog udara. - Poput Ivana Pavla I.? - Točno tako. Jedan od vječno ponavljajućih
povijesnih događaja Giambattiste Vica. - Vaša drska sklonost pojednostavljivanju
me plaši, Voiello. Mnogo sam patio kada je Velika Britanija glasala u korist Brexita.
Još jedan koračić ka raskršćavanju Europe. - Već zvučite poput pape, Uzoritosti.
A Vi kao presezatelj na mjesto državnoga tajnika, Uzoritosti.
Recite mi, Gutierreže, kakvo je vrijeme u Rimu ovih dana? Nisam bio tamo još
od svoje mladosti, kada sam studirao na Gregorijanskomu sveučilištu.
Stalno blago, Uzoritosti. - Ovdje nije. Vrijeme je ovdje patnja. Život se
na kraju prilagodi vremenu. - Rim je drugačiji. Rim je dražestan.
A život se na kraju prilagodi Rimu.
Koliko je Vaše imanje, Uzoritosti?
Nemam pojma. Oko deset četvornih kilometara, rekao bih. - Vatikan je
samo pola četvornoga kilometra. - Bilo bi ga puno lakše održavati, Uzoritosti.
Moram biti iskren, preneražuje me metoda koju ste izabrali za iznošenje prijedloga.
Kao da mi nudite položaj direktora. - Oni se samo pretvaraju da nisu svjesni
ogromne duhovne težine koju takva zadaća iziskuje. Biti papom, Uzoritosti,
je mučeništvo. Poslije Pija XIII. to je teret. A poslije Franje II....
Je i sumnjivo. - Hvala ti na dragocjenoj pomoći, ali papovanje nije mučeništvo.
To je ogromna čast. - Uzoritosti, zapanjena sam ishodima Vašega djelovanja. Anglikanci
koje ste preobratili na katoličanstvo? Kako ste uspjeli? - Govoreći o drugim stvarima.
Godinama su ove prostorije bile hram vedrih susreta. Ljudi od svećenika očekuju
govoriti o religiji. Ali ja sam znao da otkrivena religija mora biti poetična.
Stoga bih govorio o golfu, Hölderlinu, Montaleu i nogometnomu klubu Arsenal,
pa i o načinu na koji žene križaju noge.
Pjesništvo!
Oni bi tako otkrili da biti katolikom znači biti svime, jer sve pripada Božjoj milosti.
Mogao sam čuti sâm sebe i shvatio sam da igram ulogu.
Dobri glumci znaju da se u određenomu trenutku trebaju povući s pozornice.
Ali veliki glumci umiru na pozornici. Zato što se nikada ne prestaju unapređivati.
I rasti, znam. "Rast je jedini dokaz života", velio bi kardinal Newman.
Ali vječno pitanje je: želim li ja rasti? Želim li živjeti?
Želite da ja budem sljedeći papa.
Crkva je gola, a vi smatrate da će joj najbolje pristajati moj slavni srednji put.
Ali budući da je Crkva već gola, prije nego što je ponovno odjenete,
trebali biste je ispitati, onako kako bi je ispitao liječnik.
Dijagnosticirati Crkvu je divovski pothvat, Voiello, kojega Vi uvelike podcjenjujete.
Od suštinske je važnosti razlikovati fiziološko od patološkoga u tijelu Crkve.
Eto. Njegova Uzoritost vam je upravo objasnila osnovno načelo Srednjega puta.
Hoćete li ponovno izići na pozornicu, sire Johne?
Ne znam. Ne znam. Vi previše pojednostavljujete stvari, Voiello.
Danas je bio prvi dan u dugo vremena a da nisam mogao pričati s Bogom.
Riječi koje su mi došle bile su ružne. - Ružne? Kako?
Lažne.
I tek tako, cvijet je procvjetao, meni točno pred očima.
Položila sam ruku na svoj stomak i prošaputala:
"Osjetim ga, Sveti Oče, osjetim ga."
A Pio XIII.,
bez da me je pogledao, zatvorio je oči i kazao, glasom ispunjenim blagosti:
"I ja ga osjetim, Ester.
Da, trudna si i imat ćeš prelijepoga dječačića.
Ali, molim te, nemojmo to nazivati čudom.
Neka otajstvo ostane otajstvo."
Prekrasno, prekrasno, Ester. Tvoja priča nas veseli, vraća nam nadu.
Da, nadu!
200 eura? Dogovorili smo 500! - Molim te, nemoj me i ti zajebavati. I ovako kasnim.
Dvjesto je sve što ti mogu dati. Uostalom, ispričala si tu posranu priču o čudu već
tisuću puta, svim televizijama na svijetu.
Sviđa li vam se?
Dolaziš li se ovdje moliti ili piti?
Prvo pije, a potom se moli Bogu da mu pomogne prestati.
Barolo Anversano.
Za Brannoxa? - Za Brannoxa!
Stvarno si uvjeren da će on biti novi papa? - Imam povjerenika, vrlo pouzdanog. - Koga?
Svoju suprugu. - Tvoja zamisao je sjajna, Tomase. Daješ novi sjaj riječi 'varalica'.
Još ne razumijem zašto si toliko uvjeren da ćeš se moći podvući Brannoxu pod kožu.
Opusti se, Guicciardini. Opusti se. - Ministar sam ekonomije i financija.
Shvaćaš li koliko sam izložen? Nemoj mi govoriti da se opustim. To me uznemirava.
Guicciardini, gledaj, stvar je ovakva: neću se ja podvlačiti pod kožu Brannoxu.
Brannox, novi papa, je onaj koji će se htjeti podvući meni pod kožu.
Ne razumijem. - U Vatikanu, tko god zna papinu tajnu, postaje pravi papa.
Pogodi tko je jedina osoba koja zna papinu neizrecivu tajnu?
Ti? - Brzo učiš, Dullio, za jednog populista.
Koja je tajna?
Možeš li zamisliti ove fotografije na upaljačima, privjescima, pepeljarama?
Ja mogu zamisliti zdravu prodaju papinskih memorabilija. Zar ti ne?
Ja razmišljam veće od toga. Ja mogu zamisliti jednu zdravu prodaju duša.
Napokon, on jest rekao: "Ne znam." Ako se mene pita, "Ne znam" znači "Pristajem".
Još je nepovjerljiv, nesiguran. Proučava nas. - Mi bismo trebali proučavati njega.
Što se tu ima proučavati? Ispunjava sve nužne pretpostavke za odličnoga papu:
uspavljujuću mirnoću, koja je u savršenom skladu s vatikanskim otkucajima srca.
Karizmu od koje ljudi zaboravljaju prošlost. Moralnu uravnoteženost
za smirivanje sadašnjih uskomešanosti. - Što je s budućnosti? - Ne budi naivan,
Aguirre. Crkva nema vremena baviti se budućnosti. - Osim toga, on je uvjerljiv,
zavodljiv. Obavija. Čovjek kao načinjen od baršuna. Što Vi mislite, Uzoritosti?
Mislim da moramo požuriti. Nemamo mnogo vremena. Moramo izravno postaviti pitanje.
Prepustite meni govoriti. - Gospođo, Vaše Uzoritosti, sir John želi govoriti s vama.
Uzoritosti! Mogu li porazgovarati s Vama? U četiri oka.
Brinem se za sira Johna otkad je bio dječak. On je veličanstvena osoba,
ali je također i krhak, osjetljiv. Poput komada porculana.
Krasnoga, sjajnoga, oblikovanog od strane velikih umjetnika, ali svejedno porculana.
Njegov je život bio oteščan osakaćujućim tugama i neizrecivim razočaranjima.
Mi mu nećemo biti još jedno razočaranje. Sir John će postati papa u prvom krugu.
Bit će to najbrža konklava u povijesti. Obećavam to.
Ja sam krhak, osjetljiv čovjek. - Istina. Komad porculana. Jesam li u pravu?
Divan komad porculana. - Možda je vama potreban čovjek od čelika.
Ne. To je potrebno nesposobnim vladama i glupim ljudima. Mi smo Crkva, sire Johne.
Ljubav je naša dužnost.
Znate li za čime žudim? - Za čime? - Za time da mi zborite o toj ljubavi.
Bit ću sasvim iskren, sire Johne. Prilično sam slab na tomu polju. Ugrozio bih sve.
Ako je tako, možda bi mi monsinjor Gutierrez mogao govoriti o ljubavi.
Ljubav je apstraktan, ali nužan koncept.
Poput sreće, poput bistrine...
Poput Boga.
Kada sam bio dječak...
Čovjek me je iskoristio. Dok je to činio, govorio bi:
"Bog ne postoji."
A ja bih odgovorio, umjesto Boga:
"Čak i da On ne postoji,
očajnički trebamo vjerovati da Ga ima."
A Vi, Uzoritosti? Što je vama ljubav?
Skitnica leži na uličnom uglu. Vlada mu kaže: pomoći ću ti.
Liječnik mu kaže: izliječit ću te. Kći mu kaže: dat ću ti novca.
Prijatelj mu kaže: podijelit ću vino s tobom.
No Crkva mu ne kaže ništa.
Crkva misli na njega.
Hoćete li prihvatiti, Uzoritosti?
Večeras ću potražiti odgovor skriven u svojemu srcu.
Večeras će Crkva misliti na toga skitnicu. A ja ću misliti na Crkvu.
Naša mržnja je opipljiva. Naš neprijatelj je očigledan.
On je Šejtan. On je kršćanin. I, kao što nalaže Kuran:
"Tobom i svima onima koji se budu povodili za tobom doista ću Džehenem napuniti!"
Fixed by: BOTANICMAN