Kertaa 52, viisi muistiin.
- Ei voi olla totta! - Mitä?
Markkinakojullamme näyttää menevän hyvin.
Gloria-Green Caféllakaan ei mene hassummin.
Teemme voittoa, ja koska omistan osan siitä, niin minäkin.
En voi uskoa, että sanon tämän, mutta onnemme kääntyy.
Greenin perheellä sujuu paremmin kuin koskaan.
Greenin perheellä sujuu huonommin kuin koskaan.
- Mitä nyt, poika? - Uusi ongelma uhkaa Suurkylää?
- Vai menneisyydestä palannut roisto? - Ei! Miljoona kertaa pahempaa.
Multapurkkini on poissa!
- Mikä? - Purkki täynnä multaa, pysy perässä!
Aioin esitellä sitä Remylle, mutta se katosi.
- Elättelin turhia toiveita. - En ymmärrä.
Kuka olisi niin julma, että varastaisi pojan ainoan multapurkin?
Voihan flip flabbit. Tiedättekö mitä?
Unohdin suuren maatilan puutarhatyön. Suuri puutarhahomma.
Ei hätää, isä. Onnea taapurhaan.
Mitä te kaksi salaatte?
Oletko niin julma, että varastat pojan multapurkin?
- En. - Hyvä on, sopii minulle.
Tulkaa, jengi. Jäljet kylmenivät.
- Hatut olivat hyvä idea. - Ajattelin juuri samaa.
En voi uskoa, että kadotin multapurkkini.
Älä pelkää, veli. Autamme löytämään sen.
En ole nähnyt sinua tuollaisena.
Miksi multapurkki on niin tärkeä?
Se on pitkä tarina.
Se alkoi ennen muuttoamme Suurkylään-
asuessamme maalla.
Nappaan sinut!
Elämämme maalla oli täydellistä.
Eräänä päivänä kaikki muuttui.
Cricket ja Tilly! Tulkaa sisään hetkeksi!
- Mitä nyt, isä? - Minulla on jännittäviä uutisia...
...teille kahdelle. Me muutamme!
Mitä? Sanoin, että isä aikoo myydä sen järvenrantatalon.
Ei aivan.
Se on se vanha kummitustalo.
Minä, talo ja aaveet-
seikkailemassa viikoittain kera mysteerien...
Emme muuta kummitustaloon!
Cricket ja Tilly, muutamme Suurkylään.
- Rauhoittukaa. - Miksi? Olet huono isä!
Huono isä! Miksi?
He taitavat harkita asiaa.
Tilly, sano, ettei tämä ole totta. Emme voi muuttaa Suurkylään.
Maalaisväkeä kaupunkiympäristössä? Mikä temppu se on?
Älä huoli, veli. En muuta kaupunkiin.
Onko sinulla suunnitelma?
Ei lainkaan. Suren vain maamme menetystä.
Katsos, Cricket, surussa on viisi vaihetta.
Kieltäminen, viha, kaupankäynti, masennus ja hyväksyminen.
Olen 1-vaiheessa. Kieltäminen.
- Kiellätkö sen? - En!
Sain siitä idean.
Mitä jos Tillyn tekemisen sijaan meillä olisikin suunnitelma?
- Missä se multapurkki on? - Olen mukana.
En malta odottaa, mitä tapahtuu.
Ei multapurkkia-
mutta löysin kolikoita ja tarpeeksi kissankarvaa tyyliturkkiin.
- Takaisin varastolle, Tilly. - Missä se voi olla?
Sen on oltava täällä jossain.
Miksi kaivat roskia, Billy-poju?
Älä kerro Cricketille, mutta taisin heittää purkin pois.
- Se ei käy, Bill. - Kyllä, äiti! Tiedän!
Tein suursiivon ja heitin sen kai vahingossa roskiin.
Odota. Ole kiltti, ole kiltti, ole kiltti.
Kyllä! Multapurkki! Turvassa, eikä naarmuakaan.
Mieti nopeasti, Bill.
- Oliko tuo isäsi? - Oli.
Siitä tulikin mieleeni tarinani seuraava osa.
En ollut tyytyväinen isän-
muuttosuunnitelmaan, joten laadin omani.
Lapset! Mitä tapahtuu?
Kuka käytti leivänpaahdinta viimeksi? Tillykö? Et ole Tilly.
- Cricket. - Tällaisia kaupungit ovat.
Luin siitä kirjan.
Miksi karja on sisällä? Onko tuo hyvä pukuni?
Kaupungit ovat täynnä kaupunkilaisia Saastuneita, ruhkaisia ja vaarallisia
- Vaarallisia? Tilly. - Toinen vaihe on viha.
Jee!
Hitsi, Cricket! Olitte villejä.
Mitä? Älkää hajottako tavaroitani!
- Täällä ei ole mutapurkkia. - Ulos!
Olet kovin tarkka ottaen huomioon, että se on multaa.
On tärkeää, että vaihdan Cricketin-
multapurkin mullan sävyyn.
Tarvitsit uuden, mutta oliko pakko käyttää suolakurkkupurkkia?
Nyt minun pitää syödä kaikki kurkut.
Anteeksi, äiti. Voitko tehdä sen jossain muualla?
- Ei, minun pitää syödä kaikki. - Cricket ei usko tätä.
Multa ei ole tarpeeksi punaista.
Punaista multaako? Taidan tietää, miten ongelmasi ratkeaa.
Mitä sitten tapahtui?
Seuraavana päivänä isä kutsui perheen koolle.
Bill, sinulla on yksi mahdollisuus vakuuttaa heidät.
Hei, lapset! Kiitos, että tulitte.
- Emme voineet muutakaan. - Isä, puhu nopeasti.
Olin surun kolmannessa vaiheessa, kaupanteossa.
Katso, mitä kaikkea löysin!
Nyt tiedän, että teistä Suurkylä ei ole meitä varten.
Suurkylä on yhtä siisti kuin mekin.
Pilvenpiirtäjiä! Puistoja! Ravintoloita! Lentäviä autoja?
Kaupunki on täynnä kivoja juttuja, vai mitä, Bill?
Niin on, Bill!
Imitoitko sinä itseäsi?
Tiedän, mitä ajattelet. Entä mummi?
Näemme häntä vain kertaa vuodessa,
mutta kun muutamme Suurkylään, saamme asua hänen kanssaan.
Kehtaatkin mainita positiivisen, kun
yritän nähdä vain negatiivis
Laskelmieni mukaan onnemme kasvaa vähintään 200 prosenttia!
Mitä sanoitte, lapset? Kuka on valmis jättämään tämän kaiken?
Rangaistaanko meitä?
Johtuuko tämä siitä sianläjästä, jonka laitoin sänkyysi?
Sanoin pyytäväni anteeksi, kun ehdin.
Katsokaa, lapset. Emme lähde vapaaehtoisesti.
Tein parhaani, mutta en voi kilpailla suurten teollisuustilojen kanssa.
Laskuja kasaantuu, pankki vie tilamme.
Surullista. On aika siirtyä vaiheeseen neljä, masennukseen.
Asiat muuttuvat, lupaan sen.
Mutta sillä välin voimme olla kiitollisia.
Ainakin voimme mennä mummon luo. Olemme yhä yhdessä.
Se on uusi seikkailu.
Masennus on vielä kesken. Surussa ei ole oikoteitä.
- Cricket, mitä mieltä olet? - Ehkä olet oikeassa, isä.
Kaupungissa on paljon hyvää.
Leivospuoteja, Gremlineiltä näyttäviä koiria-
ehkä saan jopa uuden siistin ystävän.
Olen siisti, uusi ystävä!
- Niin olet, kamu. - Viilenin juuri hieman.
Arvaa, kuka löysi multapurkkisi?
Ei. Se on vain likainen purkki.
- Ole tarkkana. - Selvä.
No niin! Älä panikoi, anna se ja istu alas!
- Kyllä, äiti. Mitä tuo on? - Paprikaa. Se tekee punaiseksi.
Joskus laitan sillä poskipunaa.
Isäsi rakasti sitä. Tässä. Cricket menee lankaan.
Vau, se todella toimi! Äiti, olet nero!
Mitä voin sanoa? Olen hyvä valehtelemaan lapsille.
Olipa kiva tarina sovinnosta ja muutosta Suurkylään-
jotta voisit tavata minut!
Miten se liittyy multapurkkiisi?
Olen tulossa siihen.
Ennen kuin huomasinkaan, muuttopäivä oli käsillä.
Pidä heistä huolta matkalla. Nähdään äidin luona.
No niin, aika lähteä tien päälle. Oletteko kunnossa?
Valmiina uuteen seikkailuun.
Hyvä poika.
Hei, minä kävelen tässä! Cricket, minä tässä, siskosi.
Olen siirtynyt surun viimeiseen vaiheeseen. Hyväksyntään.
Sinun on parasta hyvästellä maasi.
- Cricket, oletko valmis lähtemään? - En ole.
- Mitä? Cricket. - Raukat eivät kestä viikkoakaan.
- Cricket, hidasta! - En!
Sovimme, että kaupungissa on hauskaa!
En välitä! En halua muuttua City Cricketiksi.
Mitä se edes tarkoittaa?
Cricket. Poika! Tämä tapahtuu. Et voi piileskellä täällä ikuisesti.
Puhu minulle.
En voi jättää maata. Se on osa minua.
En tunne itseäni, jos en ole täällä.
Jos lähden, kuka olen?
Tiedän, mitä tarkoitat. Maa on myös osa minua.
Mutta lähteminen ei muuta sitä. Eikä se muuta sinua.
Maa tulee aina olemaan osa sinua.
Kasvatit juuresi siellä.
Minne menetkin, otat palan maata mukaasi.
Miltä kuulostaa?
Sitten hän antoi sinulle multaa. Ja purkin.
Ei hätää. Itke vain.
Cricket!
Hei, isä. Mitä nyt? Se on multapurkkini!
Isä, rakastan sinua! Rakastan sinua!
Katso nyt sitä. Aivan upea.
Nyt on aika haistella raikasta maalaisilmaa.
Odota! Sinun ei pitäisi.
Tuo ei ole minun multapurkkini. Mistä on kyse?
Anteeksi, Cricket.
Siivosin ja rikoin vahingossa oikean.
Olisi pitänyt kertoa, kun se tapahtui.
Ei se mitään. Maa on osa minua.
- Tiedän sen ilman purkkiakin. - Tiedätkö mitä? Sain juuri idean.
Mitä jos sinä ja minä lähtisimme ajelulle?
POISTUMME KAUPUNGISTA
TERVETULOA SMALTONIIN
- Hei, Cricket. Olemme perillä. - Vanha talomme!
Multapurkki ei täyty itsestään.
- Cricket? Tule tänne. - Mitä nyt?
Sain hullun idean.
MYYTÄVÄNÄ
Suomennos: Kristiina Laine