- Gange 52, fem i mente. Utroligt! - Hvad?
Vores markedsbod ser ud til at klare sig godt.
Caféen klarer sig også fint. Den tjener faktisk penge.
Og som medejer gør jeg også.
Tænk, at jeg siger det, men lykken vender endelig.
Det har aldrig gået bedre for familien Green.
Det har aldrig gået værre for familien Green.
- Hvad er der? - Truer et nyt problem byen?
- Eller en skurk fra vores fortid? - Det er meget værre.
Min jordkrukke er væk!
- Din hvad? - Det er en krukke med jord.
Remy skulle se den, men den er væk!
Du gav mig falske forhåbninger.
Hvem er så ond at stjæle en drengs eneste jordkrukke?
Pokkers. Ved I hvad?
Jeg har glemt den store gårding til haven. Den store tår-ging ...
Held og lykke med tår-gingen. Men hvad med jer?
Kunne I stjæle en drengs jordkrukke?
- Nej. - Det er godt nok til mig.
Kom. Sporet bliver koldt.
- Hattene var et godt valg. - Lige min tanke!
- Tænk, at jeg mistede min krukke. - Fat mod. Vi hjælper med at lede.
Jeg har aldrig set dig sådan før. Hvorfor er krukken så vigtig?
Det er en lang historie.
Det startede, før vi flyttede til byen. Da vi boede på landet.
Jeg fanger dig!
Vores liv på landet var perfekt. Men en dag ændrede alt sig.
Cricket og Tilly! Kom lige ind.
- Hvad er der, far? - Jeg har spændende nyt. Vi flytter!
Hvad? Jeg sagde jo, at far ville leje huset ved søen.
- Ikke det ... - Nej, det er spøgelseshuset.
Mig og spøgelserne på eventyr med langsigtede indslag af mystik.
Vi skal ikke bo i et spøgelseshus!
Cricket og Tilly, vi skal forlade landet og bo i byen.
- Tag det roligt. - Hvorfor? Du er en dårlig far!
Dårlig far! Hvorfor?
De vil tænke over det.
Sig, det ikke passer. Vi kan ikke flytte til byen.
Bønder i bymiljøer? Hvad sker der lige for det?
- Rolig. Jeg flytter ikke til byen. - Har du en plan?
Niks. Jeg sørger over tabet af landlivet.
Sorg har fem trin. Benægtelse, vrede, forhandling, depression, accept.
- Jeg er på trin et. - Benægter du?
- Nej. - Det gav mig en idé.
Hvad hvis vi havde en plan i stedet for det, Tilly gjorde?
- Hvor er jordkrukken? - Jeg er spændt. Hvad sker der nu?
Ingen krukke her. Men jeg fandt fire mønter og kattehår til en fin frakke.
- Forfra, Tilly. - Hvor kan den være?
Den må være her et sted.
Hvorfor roder du i affaldet?
Ikke et ord til Cricket, men jeg smed krukken ud.
- Det er fy-fy, Bill. - Jeg ved det, mor!
Jeg gjorde rent, og den røg ud ved et uheld.
Vent. Kom nu ...
Ja. Jordkrukken! I sikkerhed uden en skramme.
Tænk hurtigt.
- Var det din far? - Ja.
Det minder mig om næste del af min historie!
Jeg ville ikke flytte til byen, så jeg lagde min egen lille plan.
Børn! Hvad sker der?
Hvem brugte brødristeren sidst? Tilly ... Du er ikke Tilly.
- Cricket! - Sådan er byer. Det har jeg læst.
Hvorfor er køerne inde? Er det min habit?
Byer er fyldt med byboere. De er beskidte, overbefolkede, farlige.
- Farlige? Tilly? - Trin to er vrede!
Ja!
For dælen, Cricket. I var rå.
Hold op med at smadre mine ting.
- Ingen jordkrukke her. - Ud!
Du er går op i det med tanke på, at det er jord.
Jeg må genskabe Crickets jordkrukke helt ned til farven på jorden.
Skulle du absolut tage syltekrukken? Nu skal jeg spise alle agurkerne.
Beklager ... Måske kan du gøre det et andet sted?
- Nej, de skal spises nu. - Cricket køber den ikke.
Jorden er ikke rød nok.
Rød jord? Jeg tror, jeg kan løse dit problem.
- Hvad skete der så? - Næste dag holdt far familiemøde.
Så, Bill. Du har et skud til at overbevise dem.
- Hej, unger. Tak, fordi I kom. - Som om vi havde et valg.
Skynd dig. Jeg var midt i trin tre, forhandlingen.
Og sikke jeg skal handle!
Jeg ved, at I ikke mener, at byen er noget for os.
Men den er lige så sej som os!
Der er skyskrabere, parker, restauranter. Flyvende biler, måske?
Byen er fuld af smukke ting, ikke? Det kan du bande på!
Efterligner du dig selv?
Nu tænker I: "Hvad med bedste?" Vi ses kun et par gange om året -
men når vi flytter til byen, skal vi bo sammen med hende!
Vov ikke at være positiv, når jeg vil være negativ.
Ifølge mine beregninger stiger lykken med mindst 200 procent!
Hvad siger I, unger? Hvem er klar til at forlade alt det her?
Straffer du os?
Handler det om det svinefoder, jeg lagde i din seng?
Jeg siger undskyld, når jeg får tid.
Hør nu, unger. Sandheden er, at vi ikke rejser frivilligt.
Jeg forsøgte, men jeg kan ikke hamle op med de store gårde.
Regningerne hober sig op, og banken tager gården.
Det er trist. Nu går vi videre til trin fire: Depression.
Det vender, det lover jeg. Men indtil da bør vi være taknemmelige.
Vi kan bo hos bedste, vi er sammen, og det bliver et eventyr.
Jeg er stadig deprim. Sorg har ingen genveje.
- Hvad synes du, Cricket? - Måske har du ret.
Der er meget godt i byen. Bagere og hunde, der ligner gremliner.
- Måske får jeg endda en sej, ny ven. - Jeg er en sej, ny ven!
- Jep. - Og nu blev jeg lidt sejere.
- Jeg fandt din jordkrukke. - Nej. Det er en krukke med jord på.
- Du skal kigge efter. - Noteret.
Kom så. Drop panikken, aflever og sæt dig.
- Ja, mor. - Paprika. Det gør ting røde.
Nogle gange bruger jeg det som kindrødt.
Det elskede din far. Her, det burde narre Cricket.
Orv, det virkede. Du er genial.
Tja, jeg er god til at lyve for børn.
Det var en god historie om at flytte til byen og møde mig.
- Men hvor kommer krukken ind? - Det kommer jeg til.
Før jeg vidste af det, var det flyttedag.
Pas på dem på turen. Vi ses hos bedste.
Så, børn. Vi skal af sted. Klarer du det?
- Ja. Jeg er klar til et nyt eventyr. - God dreng.
Hallo, pas lige på! Cricket, det er mig, din søster.
Jeg er nået til sidste trin i sorgen. Accept.
Så sig farvel til landet.
- Er du klar, Cricket? - Det ved jeg ikke.
- Hvad? Cricket! - Staklerne holder ikke en uge.
- Cricket, vent! - Nej.
- Vi var enige om, at byen var sjov. - Jeg vil ikke være by-Cricket.
Hvad betyder det?
Cricket!
Min dreng! Du kan ikke gemme dig her for evigt.
- Tal til mig. - Landet er en del af mig.
Jeg ved ikke, hvem jeg er, hvis jeg ikke er her.
Hvis jeg rejser, hvem er jeg så?
Jeg ved, hvad du mener. Landet er også en del af mig.
Men det ændrer sig ikke, fordi vi flytter.
Landet er altid en del af dig. Der har du rødder.
Uanset hvor man tager hen, tager man lidt af landet med.
Hvordan lyder det?
Han sagde det hele. Og gav dig krukken.
- Det er okay, makker. Græd bare. - Cricket!
Hej, far. Hvad er det? Manner, det er min jordkrukke.
Jeg elsker dig, far!
Se den lige. Helt fantastisk.
Jeg vil indånde den styrkende landluft.
Nej, lad være ...
Det er ikke min jordkrukke. Hvad sker der?
Undskyld, Cricket. Jeg kom til at slå den rigtige i stykker.
Jeg skulle have sagt det.
Det er okay. Landet er en del af mig. Det ved jeg uden krukken.
Ved du hvad? Jeg fik lige en idé.
Skal vi to ikke køre en tur?
DU FORLADER STORBY
VELKOMMEN TIL LILLEBY
- Du, Cricket. Så er vi her. - Vores gamle hus!
Krukken fylder ikke sig selv op.
- Kom lige her, Cricket. - Hvad så?
Jeg har lige fået en skør idé.
TIL SALG
Tekster: Anne Jensen