Ganger 52, fem i mente.
- Jeg kan ikke tro det! - Hva?
Det ser ut til å gå bra for markedsboden vår.
Kafeen gjør det heller ikke ille. Vi tjener faktisk penger.
Siden jeg eier en del av det, gjør jeg det også.
Jeg kan ikke tro at jeg sier dette, men lykken snur endelig.
Det har aldri sett lysere ut for Green-familien!
Det har aldri sett mørkere ut for Green-familien!
- Hva er det? - Et nytt problem som truer Storbyen?
- Eller en skurk fra fortiden vår? - Nei! Det er mye verre enn det.
Jordkrukka mi er borte!
- Di hva? - Det er ei krukke med jord. Kom an!
Remy skulle få se den, men den er vekk.
- Jeg fikk falske forhåpninger. - Jeg forstår ikke!
Hvem ville være så slem å stjele en gutts eneste krukke med jord?
Å, søren. Vet dere hva?
Jeg glemte den store jorden til gård. Den store jorm-garderingen.
Lykke til med jorm-garderingen.
Men hva skjuler dere?
Er dere slemme nok til å stjele ei jordkrukke?
- Nei. - Det funker for meg.
Kom igjen. Sporet er kaldt.
- Hattene var et godt valg. - Jeg tenkte akkurat det samme!
Jeg kan ikke tro at jeg mistet jordkrukka mi.
- Frykt ei. Vi hjelper deg å lete. - Jeg har aldri sett deg sånn.
- Hvorfor er jordkrukka så viktig? - Det er en lang historie, Remy.
Det begynte før vi bodde i Storbyen, da vi bodde på landet.
Jeg skal ta deg!
Livet vårt på landet var perfekt. Men en dag forandret alt seg.
- Cricket! Tilly! Kom inn litt! - Hva er det, pappa?
Jeg har spennende nyheter for dere to. Vi skal flytte!
Hva? Jeg sa jo at pappa vurderte huset ved sjøen.
Ikke egentlig.
Nei, det er spøkelseshuset nede i gata! Bare meg og spøkelser-
på ukentlige eventyr med langvarige mysterier.
Vi flytter ikke til et hjemsøkt hus!
Cricket, Tilly, vi forlater landet og flytter til Storbyen!
- Ro dere ned. - Hvorfor? Du er en dårlig far!
- Dårlig far! Hvorfor? - De skal visst vurdere det.
Si at det ikke er sant. Vi kan ikke flytte!
Landsbyfolk i bymiljø? Hva slags påfunn er det?
- Frykt ikke. Jeg flytter ikke dit. - Har du en plan?
Slett ikke. Jeg sørger over tapet av landlivet.
Sorgen har fem stadier.
Fornektelse, sinne, forhandling, depresjon og aksept.
Jeg er i fornektelsesstadiet.
- Fornekter du det? - Nei!
Det ga meg en idé. Hva med en plan istedenfor hva enn Tilly drev med?
- Hvor er jordkrukka? - Jeg er engasjert.
- Jeg vil høre hva som skjer nå. - Ingen jordkrukke her.
Men jeg fant fire mynter og kattehår til en stilig jakke.
- Tilbake på lageret, Tilly. - Hvor kan den være?
- Den må være her et sted! - Hvorfor graver du i søpla?
Ikke si noe, men jeg tror jeg kastet jordkrukka.
- Det er en stor fy-fy, Bill. - Ja, mor. Jeg vet det!
Jeg var ute og ryddet og kastet den ved et uhell.
Vent. Vær så snill.
Ja! Jordkrukka. I sikkerhet, uten en skramme.
Tenk fort, Bill.
- Var det faren din? - Ja, det var det.
Det minner meg om den neste delen av historien min!
Jeg ville ikke flytte til Storbyen.
Den kvelden klekket jeg ut min egen lille plan.
Unger! Hva skjer?
Hvem brukte brødristeren sist? Tilly. Du er ikke Tilly.
- Cricket! - Det er sånn byer er, pappa!
Jeg har lest om det!
Hvorfor er kveget innendørs? Er det findressen min?
Byer er fulle av byfolk! De er forurenset, overbefolket og farlige.
- Farlige? Tilly. - Trinn to er sinne!
Ja!
- Jøss, Cricket! Dere var ville! - Hva? Slutt å ødelegge tingene mine!
- Ingen jordkrukke her. - Kom dere ut!
Du er veldig nøye med tanke på at det er jord.
Det er viktig at jeg erstatter jordkrukka nøyaktig-
selv nyansen på jorden.
Jeg vet at du trengte ei krukke, men må du ta sylteagurkglasset?
- Nå må jeg spise sylteagurkene. - Kan du gjøre det et annet sted?
- Nei, alle må spises nå. - Cricket kjøper ikke dette.
Jorden er ikke rød nok.
Rød jord? Jeg tror jeg kan løse problemet ditt.
Hva skjedde siden?
Dagen etter innkalte pappa til familiemøte.
Bill, du har én sjanse til å selge inn Storbyen.
Hei, unger! Takk for at dere kom i dag!
- Som om vi hadde noe valg. - Kan du skynde deg?
Jeg var midt i tredje stadium: forhandling.
Se på alle handlene jeg gjorde!
Nå vet jeg at dere ikke syns Storbyen er noe for oss.
Men Storbyen er like kul som oss!
Det er skyskrapere der. Parker. Restauranter. Flygende biler?
Hvem vet? Byen er full av fine ting, ikke sant?
- Det kan du vedde på! - Etterligner du deg selv?
Jeg vet hva du tenker: "Bestemor, da?"
Vi ses bare et par ganger i året.
Men når vi flytter til Storbyen, får vi bo med henne!
At du våger å ta opp noe positivt når jeg kun ser det negative!
Ifølge mine beregninger øker lykken med minst 200 prosent!
Hva sier dere, unger? Hvem er klar til å forlate alt dette?
Er dette en straff?
Handler dette om svinefôret jeg la i senga di?
Jeg unnskylder når jeg får tid til det!
Hør, unger. Sannheten er at vi ikke drar frivillig.
Jeg gjorde mitt beste, men jeg kan ikke konkurrere med store gårder.
Regningene hoper seg opp, og banken tar gården vår.
Det er trist. På tide å gå videre til fjerde stadium: depresjon.
Det kommer til å snu, jeg lover. Men imens bør vi være takknemlige.
Vi kan dra til bestemor. Vi er enda sammen. Det blir et nytt eventyr.
Jeg har depresjonen igjen. Sorg har ingen snarveier.
- Hva synes du, Cricket? - Kanskje du har rett, pappa.
Byen har gode ting. Muffins-kafeer, hunder som ligner gremliner...
Kanskje jeg til og med får en kul, ny venn.
Jeg er en kul, ny venn!
- Klart, kompis. - Jeg ble akkurat litt kulere.
- Gjett hvem som fant jordkrukka di? - Nei. Det er ei skitten krukke.
- Du må følge med. - Notert.
Kom igjen! Slutt å ha panikk, gi meg den og sett deg!
- Ja, mor. Hva er det? - Paprikapulver. Det gjør ting røde.
Noen ganger bruker jeg det som rouge på kinnene.
Faren din elsket det. Her. Det burde lure Cricket.
Jøss, det gjorde susen. Mamma, du er et geni!
Hva kan jeg si? Jeg er flink til å lyve til barn.
Det var en fin historie om å forsone seg med flyttingen-
så du kunne møte meg.
- Hva har det med jordkrukka å gjøre? - Jeg kommer til det.
Før jeg visste ordet av det, var det flyttedag.
Ta vare på dem under turen. Vi ses hos mamma.
OK, unger, på tide å dra. Går det bra?
- Ja. Klar for et nytt eventyr. - Flink gutt.
Hei! Jeg går her! Cricket, det er meg, søstera di.
Jeg har gått videre til sorgens siste fase: aksept.
Så kyss landet farvel!
- Er du klar, Cricket? - Jeg kan ikke...
- Hva? Cricket! - De varer ikke en uke.
- Cricket, ro deg ned! - Nei!
- Vi sa at byen ville bli gøy! - Hva så? Jeg vil ikke bli by-Cricket!
Hva betyr det?
Cricket. Dette skjer. Du kan ikke gjemme deg her for alltid.
Snakk med meg.
Jeg kan ikke forlate landet. Det er en del av meg.
Jeg vet ikke hvem jeg er om jeg ikke er her.
Hvis jeg drar, hvem er jeg?
Jeg vet hva du mener. Landet er en del av meg også.
Men å dra endrer ikke det. Og det endrer ikke deg.
Landet vil alltid være en del av deg. Der har du røttene dine.
Hvor enn du drar, tar du med deg en del av landet.
Hvordan høres det ut?
- Så ga han deg jorda. Og krukka! - Det går bra, kompis. Bare gråt ut.
Å, Cricket!
Hei, pappa. Hva er det? Herregud. Det er jordkrukka mi!
Jeg elsker deg, pappa! Se på den. Helt fantastisk.
Nå skal jeg puste inn den styrkende landluften.
Nei, vent! Du må ikke...
Det er ikke jordkrukka mi. Hva skjer?
Beklager, Cricket. Jeg ryddet og ødela den ekte ved et uhell.
- Jeg burde sagt det da det skjedde. - Det er OK. Landet er en del av meg.
- Det vet jeg uten ei krukke. - Vet du hva? Jeg fikk nettopp en idé.
Hva om du og jeg tar en kjøretur?
NÅ FORLATER DU STORBYEN
VELKOMMEN TIL SMÅBYEN
- Hei, Cricket. Vi er fremme. - Det gamle huset vårt!
Jordkrukka fyller ikke seg selv.
- Cricket? Kom hit litt. - Ja, hva er det?
Jeg fikk nettopp en sprø idé.
TIL SALGS
Tekst: Christoffer Mæland