WU-CHAN, ČÍNA
- Danieli, vzbuď se. - Ježíš! Co je?
Do 10:00 musíš pryč z Wu-chanu. Uzavírají ho.
- Uzavírají ho? Cože? Na jak dlouho? - Cesty už jsou uzavřené.
Když nestihneme tenhle vlak, další nepojede.
- Fajn. - Stejný nápad mělo 11 milionů lidí.
- Musíme jít. Běž. - Co se děje?
Hej.
- Kontrola teploty. - Cože?
- Testují příznaky. - Jdeme.
Promiňte. Mrzí mě to.
Říká, že nemůžeme.
Řekni mu, kdo jsme.
Jdeme. Běž.
Řekl jsi mu, že pracujeme pro UBA?
Ne, řekl jsem, že mi v Pekingu umírá máma.
Je čas se probrat, Ameriko.
Blíží se něco velkého.
Do hor, do prérií,
do sekvojového lesa, do jantarových vln obilí.
Od Atlantiku po Pacifik.
Připravte se na důležité oznámení.
V pondělí 27. ledna v 8:00
východního standardního času v The Morning Show.
Vaše rána už nikdy nebudou stejná.
Pouze na UBA.
- Ježíši. - Výborně.
Teda lidi, lidi, lidi, vy jste si ale dali práci.
Je tam toho spousta.
- Bezva, že se ti líbí. - Jo.
Na chvilku mi přišlo, že jsem vešla do špatný promítací místnosti.
Jak reklama na druhý příchod Krista.
No jo, najali jsme jeho markeťáky.
A nechci nic ubírat Ježíšovi, ale tohle je pořádná pecka.
- Jsme v sedmým nebi, že jo? - Naprosto. Jistě.
To je jen začátek.
Kdy se sejdeš s Laurou?
Vlastně máme malinko potíže to naplánovat.
V čem je problém?
- Chce dva dny. - Já s ní mluvila.
Chce tě sledovat, jak se loučíš s poklidným životem
a chystáš návrat.
Chce zachytit tenhle přechod.
- To zní dobře. - Je hodně co probrat.
A chce se ti trochu dostat do života.
Laura je profesionálka.
Nepotřebuje dva dny, aby mě sledovala. Zvládne to za jedno odpoledne u mě.
- Jen to chce plně vystihnout. - To oceňuju.
A já Lauře její Emmy vyhraju.
Druhý den budou všichni sledovat TMS.
Zvládnu to, a ještě stihnu uvařit večeři.
- Věřím ti. - Fajn.
Stello, naplánuješ to a zavoláš Lauře?
- Jistě. - Výborně. Díky.
A rozhodla jsem se, kdo mi bude dělat producenta.
Paráda. Kdo je to?
Chip.
Chip Black?
Jo. Hele, Chip si nezasloužil vyhostit do vyhnanství.
Byl Fredův obětní beránek v podvodným vyšetřování.
A byl to nejlepší producent, co jsem kdy měla, a on je ten, koho chci.
Stello, zařídíš to?
Samozřejmě.
Fajn. Výborně.
Kdybyste ode mě potřebovali něco dalšího…
Ano?
A moc se těším na pondělní vyhlášení.
Fakt dobrý, lidi.
Pomoz mi. Co považujeme za velký a speciální?
Mia píše: „Potřebuju týden na práci.
Alex zpět, sledovanost prvořadá. Žádný velký a speciální pro tenhle týden.“
- Tak jak? - Připraveno na čtvrtek.
Ty kráso. Super.
Než se do toho dáme, Alex nám oznámila velkou novinu.
- Chip se vrací jako její producent. - Ano!
Je to správný?
- Vykopli ho bezdůvodně. - Fajn, poslyšte.
Tahle televize prochází spoustou změn. Dobrá změna. Jasný?
Já s Chipem pracovala zatraceně dlouho. Jo.
A vezměme to prostě všichni za svý. Dobře?
Jen tak dál, lidi.
- Za pár minut jsem zpátky. Díky. - Hej, co se stalo s Danielem?
Dali ho do karantény. Čtrnáct dnů. Hilton Peking.
- Krása! - Páni!
Zatím se všichni cítíme dobře,
ale jsme v tomhle pokoji teprve pátý den.
A ještě dalších devět nebudeme vědět jistě, jestli jsme z obliga.
Ty jo. Jen si to představit je to síla.
Takže v Číně je v karanténě přes 50 milionů lidí.
Myslí, že to zastaví šíření?
PEKING
Doufají. Ale účinnost je pořád neznámá.
Odborníci na veřejné zdraví a epidemiologové
doporučují lidem opatrnost. Společenský odstup.
ČÍNA: „VYNASNAŽÍME SE VIRUS ZARAZIT.“
- Cože? „Společenský odstup“? - Co?
Přijde mi, že moje rodina si společenský odstup udržuje už dlouho.
Hele, poslyš, Danieli, vrať se brzy domů, jo?
Ozveme se ti zítra, Danieli. Buď v bezpečí.
„SPOLEČENSKÝ ODSTUP“
- Já… - Vážně pozoruhodné.
To tedy ano.
A když je řeč o pozoruhodných věcech, odbila osmá hodina
a je čas.
To je ono. Ty, Alison, Yanko.
- Pojďte k nám. - Jdeme.
Jen pojďte.
Pakliže nežijete v jeskyni, víte,
že jsme slibovali pořádně velkolepé oznámení.
A vzhledem k tomu, že já pořad bohužel za dva týdny opouštím,
si všichni kladli zásadní otázku,
kdo tu bude sedět s Bradley Jacksonovou,
aby vám pomohl vstoupit do nového dne, v pondělí 10. února v 7:00.
A ať čekáte kohokoli, je to mnohem lepší.
Nenechme lidi čekat.
- Jdeme na to. - Tak jo. Ukecal jsi mě.
Počínaje pondělkem 10. února osoba po mé pravici nebude
nikdo jiný než samotná, jedinečná, úžasná…
- Živoucí legenda. - Ano, legenda, díky, Tyi.
Už to tajemství neudržíme.
Tak jo, tak jo… Alex Levyová!
ALEX JE ZPĚT!
Dejte mi Alex Levyovou.
A Bradley Jacksonovou.
Úžasný!
Po pauze přineseme podrobnosti
o týdnu s Alex a Bradley tady na UBA. Bude to celý týden,
než se Alex znovu shledá tady s mou kamarádkou.
A stejně jako Alex Levyová budeme i my brzy zpět.
Bezva.
A hotovo.
Dvě minuty, lidi. Úklid.
Tak jo, tisková zpráva vyšla.
Na Twitteru jen kladné reakce a akcie o 3 % výš.
- Tak gratuluju. - Vypadáš nadšeně.
- Jsem fakt nadšená. - Čeká nás dost práce.
Skvělá práce, lidi. Zvládli jste to na jedničku.
Ty jo, hořím nedočkavostí, a to jsem překvapení znal.
Chci moderovat debatu ve Vegas.
A řekla bys, že to svědčí o tvé moderační technice?
Nedělám si srandu.
Cením si toho, ale v tomhle se podvolím Stelle.
- Ty se teď podvoluješ Stelle? - Musíme si promluvit?
Mluvíme. Takhle se mi hýbou rty a vytvářejí slova.
A ta říkají, že se nenechám vyšoupnout
jen proto, žes vypláz těžký prachy za slavnější jméno.
- K tomu vůbec nedojde. - S mým přispěním určitě ne.
Tohle je televizní stanice.
A potřebují někoho, o kom se ví, že uvažuje nezávisle.
Alex Levyová bude vždy spojená s The Morning Show.
Ale do budoucna chci, abych při zmínce o politickém zpravodajství
lidi napadla já.
Jo. A všichni v hlavním čase uvidí, jak tě Laura Petersonová zpovídá,
zatímco budeš pokrývat sjezd v Iowě.
To je politika.
Prý jdeš dneska na oběd s Alex.
Já tu debatu moderovat budu.
Bradley, máš zapnutý mikrofon?
- Ne. - Dobře.
Protože tě nemůžu nechat se mnou takhle mluvit ve studiu plném svých zaměstnanců.
Tak jo, lidi, připravit.
- Deset sekund. - Zlom vaz.
Devět.
Osm.
Sedm.
- Šest. - Vezmeš to? Díky.
Takže už chvíli strašíme v Itálii až do Milánského týdnu módy.
Geneva se účastní každý rok a já teď musím s ní.
Podle Genevy mám koukat na modelky,
jako by vysoká móda byla nějak sexy.
Kdybych chtěl vidět vyzáblý puberťačky ve dvou stínítkách
- a lžíci… - Zavři už hubu.
Co to děláš? Tohle jsi chtěl probrat?
- Ne, ale dlouho jsme si nepopovídali. - Jo, a má to důvod.
Oba nás čapli.
Jaký má smysl být navzájem naštvaní?
Jen to řekni. Řekni, o čem chceš mluvit.
Jsme lidi, Mitchi. Na stejné straně. Spoluobvinění.
- Stejná vylhaná žaloba o prachy. - Jo, na to právníci jsou.
Nevím, co ti říkají tví právníci, ale my nabídli štědré vyrovnání.
Jo. Jsi tak hodnej člověk.
Ne, je to pravda.
U soudu nemaj šanci. Mitchi, my tu ubohou holku nezabili.
Ani UBA.
Měli by žalovat chlapa, co jí prodal ty drogy.
Necítíš žádnou vinu.
Soucit? Jo. Vinu? Ani mě nehne.
Tak jo. Na něco se tě zeptám.
Jak byla ta holka vyrovnaná, než s tebou spala?
Fakt myslíš, že je tvý péro tak mocný, že ji pomátlo?
To není vtip.
Byla bystrá a schopná. Jestli byla labilní, nikdy to nedala najevo.
Jen jedinkrát nebyla úplně ve svý kůži,
protože jsme referovali o masový střelbě.
A nemyslím, že je fér…
Víš co? Naser si. Už to s tebou nechci probírat.
Trucuj si a utápěj se, jak je libo, když chceš.
Hlavní ale je, že neneseme právní odpovědnost.
A mě ani nenapadne vysolit desítky milionů
kvůli výčitkám, že si holka neporadila v reálným světě.
- Má jméno. - Jo.
A to budou vláčet bahnem u soudu i v tisku. Kvůli čemu?
Koukni, televize se zdráhá podat návrh na zamítnutí žaloby.
Musíme předvést jednotnou frontu a požadovat, ať to udělají.
Mě z toho vynech.
Mitchi…
Alex, jaký je pocit vrátit se do The Morning Show?
Skvělý, jinak tu nejsem.
- Obžalují Trumpa? - Obžalovali ho.
- Kámoška čeká. - Alex!
- Alex Levyová! - Zdravím.
Cože? Propána!
Díky, drahá.
Tak jo.
- Ahoj, čau. - Ahoj.
Čau.
Ahoj. Hemží se to tu novinářema.
Kašli na to. Nemáme přece románek.
Chci s tebou ale něco probrat.
Mám pocit, že jsme se tuhle večer nerozešly v dobrém.
- Já vím. - Víš?
Vím, je to tak. Taky mě to trápí.
Můžu začít?
- Jistě. - Dobře.
Víš, v uplynulých devíti měsících jsem spoustu věcí přehodnocovala.
A vždycky jsem věřila ve zlaté pravidlo.
Myslím ale, že se můj život začal tak odlišovat od životů ostatních lidí,
že jsem se do druhých nedokázala vcítit.
Chápeš, prostě jsem ztratila kontakt.
A jen chci, abys věděla, že se snažím.
Doopravdy, Bradley.
A slyšela jsem úplně všechno, co jsi řekla.
A tak jsem… Taky jsem si lámala hlavu a vzpomínala,
jaký to bylo, když jsem začínala.
A kdyby…
Kdyby mě Mitch někdy jen tak opustil a nezavolal…
…to by vážně bolelo.
Chci, abys věděla, že mě to moc mrzí.
Děkuju, žes to podstoupila.
Jo.
Vážím si toho.
Vážně.
Jo. Fajn.
Ale jen aby bylo jasno, stejně s tebou budu soupeřit.
Já taky. Budeme se navzájem zdokonalovat.
- No jo, to se mi líbí. - Jo, mně taky.
Ale chtěla jsem…
- Kurva, kurva. - Co?
Promiň, jde k nám Maggie Brenerová.
- Koho to zajímá? - Nech mě mluvit, jo?
- Umím mluvit za sebe, Alex. - Maggie?
- Alex. - Ahoj.
- Bradley. - Ahoj.
I dynamické duo asi musí jíst.
Jo. Asi jsi viděla naši reklamu.
Běžela v taxíku.
Je to moc vzrušující, viďte?
- Je. Moc. - Je to moc vzrušující.
No, ráda jsem vás obě viděla. Desátého února se budu dívat.
Bože, ta mě štve.
Jo? Zdá se moc milá.
- Ale Bradley. - Co to má znamenat?
Nic. Hele, nic. Pojďme si objednat.
Tak dobře.
Mluvila…
Mluvila jsi s ní ohledně její knížky?
Jo, mluvila.
- Proč bych neměla? - Jen mě to zajímalo.
Neřekla jsem o tobě nic zlýho.
Doufejme, že ne.
Ježíši, nezačala jsem existovat, až když jsi mě uviděla.
Jsem v týhle branži léta.
Nenechám se nějakou novinářkou donutit říct, co nechci.
Já vím. Vím, že už to děláš dlouho.
Ale nemusíš být zvyklá na Maggie Brenerové a Laury Petersonové.
Bože, Alex.
Prosím, neštvi mě proti Lauře Petersonové, ještě než s ní vůbec budu mluvit.
Nechci tě poštvávat. Bradley, proč to tak dramatizuješ?
Bože. Hele, mám něco za sebou a získala jsem jistý zkušenosti.
A některý zahrnovaly Lauru Petersonovou, jasný?
Jíž nijak zvlášť nevěřím
a nemyslím, že ona má nějak zvlášť ráda mě.
Tak tě jen chci chránit.
Před čím jako myslíš, že mě chráníš?
Tak fajn.
Jen myslím, že si musíme ujasnit fakta.
Musíme se rozhodnout, co je pravda.
- Slyšelas, cos právě řekla? - Ano. Slyšela.
Panuje tolik napětí a dohadů ohledně toho, jak jsme my dvě spojily síly.
A do toho kromě nás dvou nikomu nic není.
Ne, přece…
Jako třeba například co řekneme?
Co se stalo v můj poslední den v práci?
Že jsem tě chtěla vyhodit,
když jsem zjistila, žes udělala rozhovor s Mitchem za mými zády?
To je sólokapr.
Nebo žes dělala rozhovor s Hannah v den, kdy zemřela?
A opravdu chceme, aby lidi věděli,
že jsem tě vyhlásila spolumoderátorkou jako vrtoch, abych se televizi pomstila?
Já nevím…
Právě. Proto si o tom musíme promluvit.
Nemusím lidem říkat, jaks tu práci získala,
aby si nemysleli, že jsi pro ni nezpůsobilá.
Tak jo, chápu. Jo.
Jasný?
Fajn.
Objednáme si.
Takže jsi skutečně proti podání návrhu na pravomocné zamítnutí žaloby?
Jo. Mohlo by být čistší, kdybychom si nad tím ponechali kontrolu,
abychom to mohli řádně urovnat.
Fredovo jméno bude navždy spojené s UBA.
Mít ho ve všech novinách asi ničemu nepomůže.
Jo? Pardon, měli nás ve čtyři vyrušit. Dále.
Pokles o 1 %.
Indexy Dow i S&P klesly o 1,6 %, takže 1 % je celkem dobrý výsledek.
Díky. Ten optimismus se mi líbí.
Šťastné dny jsou zpět.
Ahoj. Tak kdo tam je?
Cory, Mia, Stella, Teresa…
- Pěkný řiťolezci. - Ahoj.
- Ahoj, dík. - Vidíš? Lidi jsou nadšený.
Spousta lidí se chce přiživit na velkých hvězdách UBA News.
Měla bys vylézt.
Všechny pozdravit.
Půjdu. Jsme v zásadě hotovi, ne?
- Vypadáš skvěle. - Díky.
- Je tam už i Laura? - Nemyslím.
No tak proč se tam mám hnát já?
Tak jo.
- Ten postup znám. - Cože?
Můžeme jen… Pojďme vykročit pravou nohou, jo?
Nedělejme nic, co by se dalo brát jako chování primadony nebo…
Zlato, poslyš, jestli tam chceš jít a všechny bavit,
zatímco Lauře dokončují líčení, do toho.
Pak mě jen vyzvedni.
Rozumíš?
Jasně. Jo.
Jít za ni bojovat.
Zajímavý, protože moje smlouva ještě není uzavřená.
- Ty jo. Páni. - Možná bych tu teď ani neměl být.
Dalším čekáním si to nijak neulehčíš.
Dík, že se to stihlo tak narychlo.
Snad za tu chvilku zvládneme dát něco dohromady.
Alex má hrozně nabitý rozvrh, když se vrací už za 13 dní.
Laura je nesmírně důležitou součástí rodiny UBA.
Jsme vděční, že si na ten speciál našla čas.
Omluvte mě.
Charlie Black. Jsi zpátky.
Charlie Black je zpět.
Prosím, víš, že kamarádi mi říkají Chipe.
Takže jsi mi vlastně řekl správně.
Sakr… No tak, nešij do mě tak.
Víš, že si dělám srandu. V zásadě.
- Chipe. A přicházejí problémy. - Mio!
Tak jo.
Pořad je super. Fakt super.
Gordone, to už je doba.
Prý jsi měl napilno. Jsem rád, že ses moh vrátit.
A dovol mi představit svou velmi cennou náhradu, Stellu Bakovou.
Stello, rád tě poznávám.
- Těším se na spolupráci. - No jo.
Mockrát děkuju. Mělo by to fungovat.
Tak jo. Půjdu kouknout, jestli je Alex hotová. Fajn.
- Dobře. - Tak jo.
Omluvte mě.
Slečna Laura Petersonová, předpokládám.
Lord Cory z Ellisonu. Jsi ztělesněním pojmu „výkonný ředitel“.
A ty jsi zase ztělesněním pojmu „LGBTQ“.
UBA365 pořád šlape.
Pomysli, jaký by byl, kdyby ses vrátila naplno.
Dala jsem mu skoro 20 let.
Ráda budu nepřítomný rodič.
Má matka to dělala půvabně.
Tak jenom čtyři hodiny, a ona má stejně zpoždění.
No, znáš Alex.
Ale ty jsi génius a z těch čtyř hodin vymačkáš božský nektar.
Z tvých úst až k božskému nektaru.
Hele, chci tě požádat o laskavost.
Další laskavost?
Je součástí té stejné laskavosti. No každopádně okrajově.
Strávíš nějakých 36 nebo 48 hodin s Bradley v Iowě.
Jo, to je v Iowě jak sedm životů.
Jo. Koukni, to je víc než dost času, abys třeba,
já nevím…
Kapku ji doučila.
Myslíš,
že referovat o robotárnách nasupená není ta pravá „Morning Show“?
To jsem neřekl a tys to neslyšela.
Možná jsi viděla, jak si to myslím. Hele, upřímně,
spadla do toho rovnýma nohama.
Tys měla to štěstí, žes mohla celé ty roky zblízka sledovat Blair Todmanovou.
Vstřebávat znalosti a dovednosti, než ses stala moderátorkou.
Dokázala bys to, co jsi dokázala v YDA, kdyby tě do něj jen tak hodili?
No, nakonec to dopadlo dobře, viď?
No to je jiná kapitola.
Stejně už s ní jedeš do Iowy.
Jen na ni koukni, prosím.
A možná jí jemně, mírně nabídni drobnou radu.
Hele, kdo tu je.
Musíme začít.
- Tady je. - Tady jsem.
Ahoj Alex.
Ahoj zlato.
- Jak se má Lizzy? Je tu? - Bože, ne.
Tu už takovýhle věci neberou.
Cory, já tě vidím.
- Pojď sem. - Paráda.
Stello, ty taky, pojď.
Fajn, stačí. Alex, jestli jsi připravená, sedíš tady.
Donesu si vodu. Hned přijdu.
- Díky. - Tak jo, lidi, jsem připravená.
Kdo tu nemusí být, nebuďte tu.
Musíme to sfouknout za tři hodiny a 37 minut.
To je až až.
- Dobrý? - Výborný.
Co?
Přivést zpět Chipa nebyl dobrý nápad.
Nechtěla jsem nic říkat, ale musíme promluvit s Alex.
Hele, až zrovna nepoletíme ve vývrtce, můžeš si cvičit přemety.
Teď oba potřebujeme, aby Alex přistála.
Já nedělám přemety.
A mimochodem, nesnažím se automaticky všechno zamítat.
Jen mi prostě na všem záleží.
Chci to schvalovat, chci to budovat,
ale nemůžu, když půda není pevná.
Rozumím.
Vážně.
A to, co nám poskytne moc provádět tyhle změny…
Úspěch.
V tuhle chvíli
musíme Alex udržovat šťastnou, aby mohla být úspěšná, že?
Štve tě, že na tebe lidi pokřikují repliky Paddyho Chayefského?
„Už toho mám dost. Už to dál trpět nebudu.“
Jo, já vím. Radši bych, kdyby řekli: „Ahoj Alex.“
Ale, víš, jsem zkrátka šťastná, že to pro tolik lidí tolik znamenalo.
Ty sama jsi ten den dokonce řekla,
že jsi byla součástí toho problému.
Takže kdybys dnes mohla promluvit ke svému o 15 let mladšímu já,
co by sis řekla?
V první řade bych řekla: „Neuvěříš, kdo je prezidentem.“
Neskutečný.
A poté, co bych řekla tohle,
myslím, že bych řekla…
„Úspěch není závěr hry.“
Není to nutně ani hra samotná.
Ale myslím, že jsme všichni zjistili, co se děje…
No, budu mluvit za sebe.
Když jsem si já dělala starosti o svůj vlastní úspěch.
Televizní společnost od té doby provedla radikální změny.
Připadá ti, že byly závažné problémy pojmenovány?
Ano. Ano.
Chci říct, všichni se snažíme, že? Je to těžko uchopitelné.
Ale všichni se s tím snažíme popasovat.
A zkrátka vím, že se to nikdy nevrátí do původních kolejí.
Nikdo by se v práci neměl cítit v nebezpečí.
Vím, že milovaná součást rodiny TMS zesnula
to ráno tvého velkého procitnutí.
Promiň, o tom mi není příjemné mluvit.
Ta osoba si cenila svého soukromí. Chci to respektovat.
- Jistě. Rozhodně. Bez problému. - Dobře, díky.
No, napsalo se toho hodně o poměrech, jaké tady v UBA panovaly,
a to i v chystané knize Maggie Brenerové.
Poskytla mi ukázku ze své knihy,
jež dává poutavě nahlédnout do tehdejšího světa The Morning Show.
Vypráví příběh pořadu a televizní stanice
plné sexismu a věkové diskriminace,
lstivého pletichaření,
touhy po sledovanosti, v jejímž rámci bylo přípustné i to nejhorší chování.
Odpovídá to tvým zkušenostem?
Do určité míry ano.
Jaká byla povaha tvého vztahu s Mitchem Kesslerem?
Byl můj nejlepší přítel.
Ale Mitch mohl znamenat mnoho věcí pro řadu lidí, evidentně.
- A stýkáte se pořád? - Ne, nestýkáme.
Dokumentaristu najímají,
aby točil příspěvky do zpravodajského pořadu.
Za to se považuješ? Za dokumentaristku?
V první řadě, ano.
Ale ráda bych v životě větší stálost.
- Pevné termíny. - Jo, to chápu.
Můžu se zamyslet, komu bych mohl poslat ukázku tvé práce.
- Nezvedneš to? - Ne, to je…
Ukázal se tu jeden starý kolega. Neustále mi posílá zprávy.
- Nedůležitý. - Třeba jsou to tvé děti.
Tak jo.
Alex Levyová se vrací do TMS
Alex a Bradley opět spolu v The Morning Show!
- Půjdu. - Je to…
- Cože? Ty odcházíš? - Ano, odcházím.
Ne, prosím. Neber mi… Tak jo.
- Neber mi telefon. - Nech toho.
Nechceš, abych křičela, že ne?
Promiň. Ale to tě nadzdvihlo tohle?
Ano.
Mělo by ti jí být líto.
Že si zvolila žít v minulosti.
Ty máš šanci jít dál.
Já šel dál. Tohle byla významná součást mýho života.
- Víš, prostě to… - Chudáčku.
Před tím smutkem nikdy neutečeš, tak si někde sežeň koule.
- Fajn. Jo, to udělám. - Ano.
Chci říct, že nepotřebuješ odpuštění od světa,
abys nějak užitečně využil mozek.
No nechceš ho využít, než ho sežerou červi?
Než ho vyzobe nějakej vrabec a z tvýho mozku zbyde vrabčí hovno?
Fajn, to je strašný. Dík.
Vím, pravda bývá strašná.
Tohle celý byla jedna velká radost.
- To děláme, vyjevujeme hrozný pravdy. - Moc děkuju za fajn večer.
Ne. Ne, to jsem přesně dělal.
Tohle jsem vlastně nedělal.
Já jsem vyjevování hroznejch pravd ztvárňoval.
Poslyš, můžeš se dívat jen dopředu.
Nemůžeš odčinit, cos dělal.
Ale můžeš dělat dobro pro svět.
Můžeš lidem pomáhat.
- Nikdo o mou pomoc nestojí. - Ano, já o ni stojím.
Chci, abys se mnou natočil dokument. Chceš slyšet, o čem je?
Vážně.
Odvolací soud v Itálii zrušil rozsudek za znásilnění,
- protože obžalovaný řekl… - Nejsem v postavení…
…že oběť byla příliš ošklivá, aby ji někdo znásilnil.
Hodně štěstí. Vážně. Přeju ti jen to nejlepší.
- Ne, to je dobrý. - Pití je na mě.
Měj se.
- Díky, kluci! Ahoj. - Díky, ahoj.
Co to kurva bylo?
Jen aby bylo jasno,
který „co to kurva bylo“ máš na mysli?
„Jaká je povaha tvého vztahu s Mitchem?“ Tohle co to kurva mám na mysli.
- To může znamenat leccos. - Neser mě, Chipe.
Víš přesně, co to znamená. Je to nevhodný.
Myslím, žes to zvládla výborně.
Samozřejmě, že zvládla. O to nejde.
Tohle bylo nařčení.
To nebyla otázka.
A nemělo to být v tom rozhovoru, co půjde v celostátní televizi.
- Od zaměstnance naší televize. - Fajn, máš pravdu.
- Jo. Jak jsi tu otázku mohl schválit? - Neschválil, jasný?
Schválil jsem otázku: „Jaký byl tvůj vztah s Mitchem?“
Nebyla tam žádná „povaha“ ani rozbor Maggiiny knihy.
Ježíši!
- Jak to, žes to nevychytal? - Nejsem brankář.
Co chceš, abych udělal? Mám Gordonovi provést waterboarding?
Co to je?
Hele, nedovedu si představit, že by to televize vůbec použila.
Nechci to riskovat.
Koukni, fakt myslím, že trošku přeháníš…
Jen říkám, víš,
že nás toho do desátýho čeká dost.
O takovýhle věci se není třeba obávat.
Opravdu, jasný?
Stejně je to celý blbost, ne?
Ne, neptám se. Říkám, že je to celý blbost,
takže se nemusíme bát.
Hele. Tak jo.
Evidentně mi to moc nejde. Snaž se nestrachovat, jo?
Tobě vyjde kniha.
Bude skvělá.
Ty to budeš vyprávět přesně tak, jak se to odehrálo,
přímo od zdroje.
Přímo od zdroje.
Vím, pořád píšeš Mitchovu kapitolu a je to těžký, ale dáš to.
Jestli fakt chceš, aby tu knihu někdo četl, nenutím tě, ale, víš,
kdyby tě zajímal názor kamaráda…
Fajn. Teď jsem dopsala poznámky.
- Chci, aby sis ji přečetl, až ji dopíšu. - Tak fajn. Musíš se trochu vyspat.
Zítra je velký den. 8:00?
Tak jo, tik tak.
- Tik tak. Neustáváme. - Dneska jsi válela.
Děkuju.
Mluvím o Punxsutawneyském Philovi z Punxsutawney v Pensylvánii,
protože dnes máme Hromnice.
Kontrolní otázka, Tyi.
Co znamená, když Phil uvidí svůj stín?
Ještě šest týdnů zimy.
Takže, viděl dnes Phil svůj stín,
nebo prosím všichni můžeme pověsit zimníky dozadu do skříně?
Dámy a pánové, Punxsutawneyský Phil.
A tak, mí věrní, žádný stín vidět není.
Neuviděl svůj stín!
No tak, čeká nás brzké jaro.
Poslyšte, nechte si své medvědy, opice i tygry,
mým duchovním zvířetem je totiž aspoň pro dnešek svišť.
A myslím, že je duchovním zvířetem pro všechny,
kdo mají plné zuby odklízení sněhu u vchodu.
Hned jsme zpátky.
A konec.
Nezapomeňte si pustit UBA365
a výjimečný rozhovor s Alex Levyovou a Bradley Jacksonovou,
které opět spojí síly, aby vám pomohly začít den.
Moderuje Laura Petersonová. V neděli večer na UBA.
Ahoj, jdu do letadla. Co se děje?
Jo, já vím.
Hele, potřebuju ti říct něco, co musíš vědět, než bude pozdě.
Alex, žádala jsem tě, ať to neděláš.
- Já nic nedělám. - Co? Co je tak důležitý?
Tohle není žádný oslavný pořad. Jasný?
Má vlastní záměry, Bradley. U mě překročila mez.
Co tím myslíš?
Zeptala se… formulovala to tak, aby naznačila,
jestli jsem někdy měla sexuální vztah s Mitchem.
Počkej, co? Proč by se tě na to ptala?
Protože není moc hodný člověk.
Já nevím, co tyhle lidi motivuje. Jasný?
Jen se musíš mít na pozoru. Dobře?
A pro tvou informaci, neměla jsem ho.
- Neměla. - Jo, to bych nepředpokládala.
Tak jo, díky. Ahoj.
Měj se.
Právě včas. Všichni jsou nachystaní.
Jo, fajn.
Tak jak dostaneš z bazénu sto Newyorčanů?
„Jděte do hajzlu.“
Jak dostaneš z bazénu sto Kanaďanů?
- Jen je požádej. - Ty jo, dobrý. Co je…
- Ten jsem ještě neslyšel. - Dobrej.
Není-li to Bradley Jacksonová.
Jo, jsem to já. Tolik jsem toho o tobě slyšela.
- Doufám, že jen v dobrém. - No jo. Ano. Jen v dobrém.
Tak vítej. Pojď dovnitř.
Ahoj.
- Tak jo. Díky. - Takže?
Řekni, jestli mě dají do tohohle segmentu.
To nehrozí.
Co? To nehrozí? Oni mě vyšoupli?
Omluvili se. Protáhlo se jim to. Ale zkusíme to zase zítra.
Mezitím budeme za pár hodin v UBANC.
Co je tak závažný, že mě vyšoupli z vlastního pořadu?
Jsem tu s profesorem Marcusem Debsem,
vedoucím katedry politologie na University of Iowa,
aby rozebral, co se večer bude dít
tady v jedné z mnoha sjezdových lokalit.
Tělocvična se právě začíná připravovat…
Bože.
…prostor už je nabitý emocemi.
Pane profesore, kolik čekáte, že večer přijde lidí?
To je tvůj první sjezd?
Primárky v Západní Virginii byly jediný, víš, co jsem dělala.
Sjezd nikdy.
Tohle byl pro tebe velký kariérní skok, že ano?
Z místa reportérky v Západní Virginii k pokrývání celostátních voleb
pro nejslavnější ranní zpravodajský pořad v dějinách televize.
Vím, zdá se to jako velký skok,
ale usilovala jsem o to opravdu dlouho.
O tom velkém skoku se toho říká dost.
O tom, jak k tomu přesně došlo, když to nikdo nečekal.
Na to téma se napsalo mnoho.
Ano.
Jedna věc mě ale fascinuje.
Že se tomu nikdy nikdo plně nevěnoval.
Jaký to je pocit?
Chápeš, být v téhle fázi kariéry v tomhle životním období.
Sama jsi připustila,
že jsi tvrdě pracovala v malých stanicích po celé zemi.
Ano. Ano.
A znenadání dostat takovou příležitost,
o které sis musela myslet, že nikdy nepřijde.
Jaký to je pocit?
Víš… vyrostla jsem v přesvědčení,
že možná nedostanu moc příležitostí.
Že mi prostě určité dveře zůstanou navždy zavřené.
Ale pak jsem našla to, v čem jsem dobrá,
a zdálo se, že bych mohla mít velké sny, rozumíš?
A pak zkrátka přišel skutečný život.
A dostala jsem se do bodu,
kdy jsem myslela, že na tuhle úroveň úspěchu prostě nemůžu dosáhnout.
Že to zkrátka nedokážu.
A vlastně jsem sama sebe přesvědčila…
Asi jsem nabyla dojmu, že ho nechci.
A to pro mě bylo pár dost těžkých roků.
A dělala jsem to dlouho.
Vlastně do doby před měsícem, kdy se vše semlelo.
A co se pro tebe za tenhle měsíc změnilo?
Tenhle měsíc?
Získala jsem pocit,
že mám kontrolu nad svým životem, nad svým osudem.
A pak najednou jsem si uvědomila… že jsem se bála.
Prostě… Myslela jsem, že nemám vůbec žádnou kontrolu.
A tak jsem udělala něco rázného, dala jsem průchod svým pocitům.
A každý den jsem si říkala: „Co když o to přijdu?“
Dostat se sem mi trvalo tak dlouho. Co když se nikdy nevrátím?
Ano.
A pak mi došlo…
Jakmile jsem si uvědomila, co cítím,
došlo mi, co pro mě tahle práce znamená.
Do hajzlu.
Tak takhle se teď vyhazuje kafe? Prostě ho upustíš?
- Ne. Přísahám. Zvednu ho. - Ne.
- Omlouvám se. Jsem pitomá. - Využila jsem toho.
- Koupím ti další. - Já tobě nový boty.
Nechci. Mám ráda boty od kafe.
Na takový stejně nemám.
- Kolik je tam hodin? - Tady čas nemá význam.
2:36 ráno.
Můj čas je pro tebe zjevně bezvýznamný.
Poslalas mě 15 milionů kiláků daleko do epicentra epidemie viru,
kde teď musím 14 dní čekat v tomhle nehostinným hotelu.
Hilton není nehostinnej.
Je nehostinnej.
Hej. Jak se máš? Můžeš mi dát k telefonu Daniela?
Vyšouplas mě.
Probíhá třetí impeachment v dějinách USA. Dneska je sjezd.
Shaq mluvil o Kobem Bryantovi. Tohle jsou významný události.
- Tohle je významná událost. - A řekls to sám.
Jsi na konci světa. Ani tam nevysíláme. Slyším vypínání televizí ve Wyomingu.
Lidi musej vědět, co se chystá.
Zprávy nejsou jen to, co chceš slyšet.
Hele, jsi o 13 hodin napřed. Tam to možná zpráva je.
Říkám ti, procházím centrem Manhattanu.
Na ulici je milion lidí. Tady to každodenní život neovlivňuje.
A víš, Alex se za týden vrací
a já potřebuju čistý skóre, kámo.
Sakra, potřebuju sledovanost, víš, Danieli?
Danieli?
Slyším, jak dýcháš.
Sakra. Danieli.
Nemůžu trávit život tím, abych ti furt umetala cestu.
Můžeš pro mě něco udělat a bejt kurva chlap?
Jdi do prdele.
Kurva.
Yanko?
Zřejmě se už nedá říkat, že je něco tvý duchovní zvíře.
- Nedá? - Ježíši, něco jinýho?
Neřek jsem nic pohoršlivýho.
To je děs. Ale dík za varování, zetko.
- Ahoj. - Ahoj Chipe.
Ježíši, Chipe!
Ty jo. Ty jsi tak těhotná.
Prý si to vymýšlíš, abys poutala pozornost.
Ne, jen mi život přišel prázdnej bez dítěte, o který bych pečovala.
To dítě jsem já.
Jo. Chápu.
- Laylo. Ahoj. - Ahoj Chipe.
Moc rád tě vidím.
Neber si to osobně.
Jen si tu prostě pár lidí nemyslí,
že tě měli vzít zpátky.
- Rozumím. - Ale překonaj to.
Jen potřebujou čas.
Ne, to je dobrý. Chápu to. Bez problému.
Už o mě nemusíš pečovat, pamatuješ?
Jen jsem tě chtěl vidět a pozdravit tě.
Rád tě vidím. A tebe taky.
Já tebe taky.
- Tak jo. - Tak jo.
- Vypadáš skvěle. - Děkuju.
Jaká byla povaha tvého vztahu s Mitchem Kesslerem?
Byl můj nejlepší přítel.
- Ale… - Promiň, můžeš to vrátit?
Mitch byl…
Hele, tuhle otázku jsem neschválil. Zkusme to trochu zkrouhnout.
Jaká byla povaha tvého vztahu s Mitchem Kesslerem?
Ano, Noorean. Zástupce výboru demokratů
mi právě řekl, že konečné výsledky večer nebudou.
Jak jsi řekla, tohle není začátek, v jaký demokraté doufali
v období primárek, ale zítra je taky den.
A jestli to nedokážou vyřešit, možná to celé zruší.
No tak uvidíme. Díky, Bradley. Dobrá práce.
Děkuji, Noorean.
Po pauze přivítáme šéfa kampaně senátorky Elizabeth Warrenové Rogera Laua.
- Tak jo. - Přineseme jejich reakce.
Zůstaňte s námi.
Kapitola šestá (přepracovaná) Sráč.
Jak to šlo s Laurou?
Jdou všichni na kutě?
Nevím. Nejsem ospalá. Asi bych měla.
- Jsem unavená, ale ne ospalá. - Dík.
Já jsem unavená i ospalá, takže jdu do postele.
- Tak fajn. Dobrou. - Dobrou!
Dobrou noc.
Takže?
Splnil sjezd veškerá tvá toužebná očekávání?
No, vzhledem k tomu, že nebyly žádný výsledky,
- tak nevím. - Já vím.
- Co se kurva stalo? - Nevím.
Ale světlou stránkou je, že už jich zbývá jen 49.
Ale ne.
- Takže, Cory… - Jo?
…jehož à propos miluju.
Chtěl, ať na tebe dohlídnu.
Tak jo. Počkej. Jako abys mi radila?
To ne. Teda, slovo „radit“ nikdy nepadlo, ale… jo.
Víš, myslel to dobře a nejspíš jsem ti to neměla říkat.
Ale jak jsem tě celý den sledovala, nemyslím, že to potřebuješ.
A předtím sis to myslela?
No, o to nejde.
Jde o to, žes mě mile překvapila.
- Fakt? - Jo. Byla jsi tam tak plná energie.
Tuhle tvou stránku jsem v TMS nikdy neviděla.
Je s tebou sranda. Vědí, že je s tebou sranda?
Bejvala se mnou sranda. Tak jsem v patnácti otěhotněla.
To mi moc jako sranda nepřipadá,
ale asi je to jen věc vkusu.
Jde o to… že tě podle mě nevyužívají, jak by měli.
Vážně?
Víš, lidi, co navěky trčí v The Morning Show,
jsou tak trochu lidi, co nedokážou nic jinýho.
Ty máš na víc.
- Děkuju. Fakt si toho vážím. - Není zač.
Páni, Laura Petersonová.
Musím být upřímná. Tys mě taky docela překvapila.
Budu hádat. Alex tě naočkovala.
Mám pravdu, vid?
Bavíme se spolu.
- Jsme partnerky, víš? - Na tom není nic špatnýho.
Jak to doopravdy je?
Necítím nějaký podtón? Myslím, že jo.
No jo, když někoho znáš dost dlouho, nějaký podtón tam být musí.
- Bože, tady venku mrzne. - To jo. Tak půjdeme dovnitř.
Tak co Laura?
Bezva.
Kristepane.
Takže se neptala útočně?
Takže myslíš, že máš všechno potřebné pro ten rozhovor?
No ano. Mám toho spoustu. Mohla jsem odjet už včera,
ale moc jsem si to užívala.
Hele…
- …když tu nejsou kamery… - Jo.
…a když teď vidím, jak skvělá doopravdy jsi…
Nevadí, když se tě ještě zeptám na něco osobního, jen mez námi?
Jistě, zeptej se na cokoli.
Prověřili tě doopravdy pro tuhle práci?
Promiň. Já jen…
STAV UNIE
Jestli nabídka platí,
rád bych ti s tím dokumentem pomohl.
BUDEŠ NÁM CHYBĚT!
- Měj se, E! - Ó, ano.
- Ericu, bylo mi potěšením. - Děkuju.
- Gratuluju. Budeš nám chybět. - Díky, Bradley.
Hodně štěstí ve všem. Fajn.
Ale myslím, že jsme všichni zjistili, co se děje.
No, budu mluvit za sebe.
Když jsem si já dělala starosti o svůj vlastní úspěch.
Jaký byl tvůj vztah s Mitchem Kesslerem?
Byl můj nejlepší přítel.
Ale Mitch mohl znamenat mnoho věcí pro řadu lidí, evidentně.
Vítej zpět.
KLID PROSÍM!
VÍTEJ ZPĚT, ALEX
Vítej zpět.
Poslední kontrola. Jdeme!
Pryč!
Osm, sedm, šest, pět, čtyři, tři.
Dvě. Spusť to, znělka.
Překlad titulků: Jiří Sailer