-Daniel, du må våkne. -Hva faen?
Vi må ut av Wuhan før kl. 10. De stenger alt.
-Stenger alt? Hva? Hvor lenge? -Veiene er stengt allerede.
Vi må komme oss på dette toget.
-OK. -Elleve millioner andre har tenkt som oss.
-Vi må løpe. Løp. -Hva skjer?
Hei.
-Temperatursjekk. -Temperatursjekk?
-De sjekker symptomer. -Kom.
Unnskyld. Beklager.
Unnskyld meg. Beklager.
Han sier nei.
Forklar hvem vi er.
Kom igjen, kom igjen.
Sa du at vi jobbet for UBA?
Nei, at moren min ligger for døden i Beijing.
Dere må våkne, Amerika.
Noe stort er på vei.
Til fjellet, til prærien,
til redwood-skogen, til den gylne kornåkeren.
Fra hav til skinnende hav.
Her kommer en viktig kunngjøring.
Mandag 27. januar kl. 8,
østkysttid på The Morning Show.
Din morgen blir aldri mer den samme.
Bare på UBA.
-Å, hjelpe meg. -Bra greier.
Dere, altså! Dere har virkelig stått på.
Så mye greier.
Jeg er så glad du likte det.
Et kort øyeblikk
trodde jeg jeg var i feil sal.
Det var som en trailer for Jesu tilbakekomst.
Ja, vi hyret inn reklamefolkene hans.
Og jeg vil ikke stille Jesus i skyggen, men dette er digert.
-Vi er helt i skyene. Ikke sant? -Så høyt oppe!
Reklamen er bare begynnelsen. Når skal du møte Laura?
Vi sliter litt med å finne tid.
-Hva er problemet? -Laura vil ha to dager.
Hun vil følge deg når du tar farvel med det rolige livet du har levd nå.
Hun vil skildre overgangen.
-Det høres bra ut. -Hun vil fordype seg litt i livet ditt.
Laura er profesjonell.
Hun trenger ikke to dager. Hun får det hun trenger, på en ettermiddag.
-Hun vil bare at det skal bli bra. -Ja da, jeg skal skaffe Laura en Emmy.
Alle vil se The Morning Show dagen etter.
Jeg kan gjøre alt og rekke hjem til middag.
Jeg er overbevist. Stella, du planlegger alt og ringer Laura?
-Så klart. -Topp. Takk, dere.
Og jeg har valgt en produsent.
Supert. Hvem er det?
Chip.
Chip Black?
Chip fortjente ikke å bli forvist til ødemarken.
Han ble Freds syndebukk etter en tullete etterforskning.
Han er den beste produsenten jeg har hatt, og det er ham jeg vil ha.
-Stella, det tar du deg av? -Selvsagt.
OK. Glimrende.
Si ifra om det er noe mer dere trenger.
OK?
Og jeg gleder meg sånn til mandagens kunngjøring. Så bra jobbet, dere.
Hjelp meg litt. Noe stort og ekstra?
Mia skriver: "Opptatt denne uken.
Alex er tilbake, seertall, alle følger med. Det må være stort og ekstra."
-Hvor er vi? -Alt er klart til torsdag.
Før vi begynner, så kom Alex med store nyheter.
-Chip kommer tilbake som produsent. -Ja!
Er det egentlig greit?
-Han ble oppsagt uten grunn. -OK, hør her.
Det blir store forandringer i kanalen. Gode forandringer. OK?
Jeg har jobbet med Chip veldig lenge.
Og nå må alle bare samarbeide. OK?
Så dere fortsetter her.
-Jeg er straks tilbake. Takk. -Hva skjedde med Daniel?
Kanalen setter ham i karantene. Fjorten dager på Beijing Hilton.
-Lekkert! -Oi!
Vi føler oss friske foreløpig,
men vi er bare på vårt femte døgn her på hotellrommet.
Og vi må vente i ni døgn til før vi vet om vi er smittefrie.
Vanskelig å forestille seg.
Over 50 millioner mennesker i karantene i Kina.
Tror de det vil stanse spredningen?
Det håper de. Men virkningen er uviss.
Myndighetenes helseeksperter og epidemiologer
råder folk til å utvise forsiktighet. Sosial avstand.
-Hva sa du? "Sosial avstand"? -Hva?
Jeg føler at familien min har praktisert sosial avstand en god stund.
-Hør her, Daniel. Kom snart hjem. -Vi snakkes i morgen. Pass på deg selv.
-Jeg... -Helt utrolig.
Ja, virkelig.
Og apropos utrolig, så har klokken blitt åtte,
og tiden har kommet.
Nettopp. Ty, Alison, Yanko.
-Kom hit. -Nå begynner det.
Kom igjen, bli med.
Med mindre du har bodd under en stein, vet du at vi har lovet en stor kunngjøring.
Jeg skal dessverre ta farvel om et par uker,
og det alle har lurt på, er
hvem som skal sitte her hos Bradley Jackson
og begynne dagen sammen med dere kl. 7 mandag 10. februar.
Og dette er enda bedre enn dere tror.
-Nå trekker vi ikke ut tiden mer. -OK. Du overbeviste meg.
Fra mandag 10. februar er personen til høyre for meg
ingen andre enn den fantastiske...
-Den levende legenden. -Nettopp. Takk, Ty.
Vi kan ikke holde dette hemmelig mer.
OK, OK... Alex Levy!
ALEX ER TILBAKE!
Gi meg Alex Levy
Gi meg Bradley Jackson òg
Helt utrolig!
Etter pausen får vi mer om
Alex og Bradley-uken her på UBA.
før Alex gjenforenes med min venn her ved siden av meg.
Og akkurat som Alex Levy, er vi straks tilbake.
Så gøy.
Og vi er ute.
To minutter, folkens. Rydd opp.
Pressemeldingen er ute. Positivt på Twitter, og aksjeprisen går opp 3%.
-Så gratulerer. -Du virker kjempeglad.
-Ja, jeg er superglad. -Masse arbeid gjenstår.
Flott jobbet, alle sammen! Flott, flott.
Oi, jeg var også spent, og jeg visste det jo allerede.
Jeg vil lede debatten i Vegas.
Og var det der et eksempel på hvordan du leder debatter?
Jeg tuller ikke.
Det forstår jeg, men her må jeg henvise til Stella.
-Så nå henviser du til Stella? -Må vi ta en prat?
Vi prater nå. Se, leppene mine beveger seg og lager ord.
Jeg finner meg ikke i å bli presset ut,
bare fordi dere har øst ut penger på et større navn.
-Det blir jo ikke sånn. -Nei, for jeg følger med.
Dette er en TV-kanal.
Og de trenger noen folk vet er uavhengig.
Alex Levy vil alltid bli forbundet med The Morning Show.
Men fra nå av, når folk tenker på politisk stoff, skal de tenke på meg.
Ja, og alle får se Laura Peterson intervjue deg
når du dekker nominasjonsvalget i Iowa. Det er politikk.
Jeg hører du og Alex skal spise lunsj.
Jeg skal lede den debatten.
Er mikrofonen din på?
-Nei. -Bra.
For jeg kan ikke la deg snakke sånn til meg i et studio fullt av mine ansatte.
OK, folkens. Klar.
-Ti sekunder. -Bra jobba.
Ni.
Åtte.
Sju.
-Seks. -Kan du ta den? Takk.
Vi har reist rundt i Italia en stund før moteuken i Milano.
Geneva er jo der hvert år, og nå kan jeg være med.
Geneva sier jeg kan se på de pene modellene.
Som om haute couture liksom er sexy.
Hvis jeg vil se magre tenåringer ikledd to lampeskjermer
-og en serveringsskje... -Bare hold kjeft.
Hva er det vi holder på med? Var det dette du ville snakke om?
-Nei, men det er lenge siden sist. -Ja, og det er det en grunn til.
Begge ble tatt. Vi trenger ikke å være sinte på hverandre.
Bare si det. Bare si hva du vil snakke om.
Nå oppfører vi oss, Mitch. Vi sitter i samme båt.
-Samme grådige søksmål. -Det er det vi har advokater til.
Jeg vet ikke hva advokatene dine sier, men vi kom med et sjenerøst tilbud.
Ja. Du er jo så snill.
Nei, det er sant.
Mitch, vi tok ikke livet av denne stakkars jenta. Det gjorde ikke UBA heller.
De skulle saksøkt han som solgte henne dop.
Du eier ikke skam.
Sympati? Ja. Skam? Aldri i livet.
La meg spørre deg om noe.
Hvor stabil var denne jenta før hun lå med deg?
Tror du pikken din er så mektig at den ødela henne?
Dette er ingen spøk.
Hun var smart og flink. Hvis hun var ustabil, viste hun det aldri.
Det var én gang hun var litt i ubalanse
fordi vi var ute og dekket en masseskyting.
Og det er ikke rettferdig... Nei, jeg trenger ikke å diskutere dette med deg.
Du kan bare furte videre hvis det er det du vil.
Poenget er at vi ikke har juridisk ansvar.
Og ikke pokker om jeg betaler i dyre dommer
bare fordi denne jenta ikke taklet virkeligheten.
-Hun har et navn. -Ja.
Og det blir dratt gjennom søla både i retten og i media.
Kanalen ser ikke ut til å ville kreve å få saken avvist.
Vi må stå sammen og kreve at de gjør det.
Hold meg utenfor.
Mitch...
-Alex, hvordan føles det å komme tilbake? -Topp, ellers ville jeg ikke gjort det.
-Blir Trump stilt for riksrett? -Det ble han, jo. Venninnen min venter.
-Det er Alex Levy! -Hei.
Hva? Å, herregud!
Takk, kjære deg.
OK.
-Hallo. Hei. -Hei.
Hei.
Hei. Det er journalister overalt.
Ikke bry deg om det. Vi er jo ikke utro mot noen.
Men jeg vil snakke med deg om et par ting. Jeg føler at vi kom litt skjevt ut.
-Jeg vet det. -Ikke sant?
Ja, det gjorde vi. Jeg tenkte akkurat det samme.
Kan jeg begynne?
-Ja da. -OK.
Jeg har tenkt mye på livet de siste ni månedene.
Og jeg har alltid trodd på den gylne regel.
Men jeg tror bare at livet mitt ble så annerledes enn alle andres
at jeg ikke klarte å sette meg inn i deres situasjon.
Jeg ble så virkelighetsfravendt.
Men du skal vite at jeg prøver.
Jeg gjør virkelig det, Bradley. Og jeg hørte alt du sa til meg.
Jeg ransaket hjernen for å prøve å huske hvordan det var da jeg begynte.
Og hvis...
Hvis Mitch bare hadde stukket av og aldri ringt...
...ville jeg blitt så såret. Jeg er virkelig lei for det.
Takk for at du sier det.
Ja. Jeg setter pris på det.
Jeg gjør det.
Ja. Bra.
Men jeg kommer uansett til å konkurrere.
Samme her. Vi kommer til å gjøre hverandre bedre.
-Den tanken liker jeg. -Jeg også.
Men jeg ville...
-Faen, faen, faen. -Hva?
Maggie Brener er på vei bort.
-Hvem bryr seg? -La meg ta meg av praten.
-Jeg kan prate selv, Alex. -Maggie?
-Alex. -Hei.
-Bradley. -Hei.
Ja, den dynamiske duoen må jo også ha mat.
Ja. Du har sett reklamen, skjønner jeg.
Ja, i drosjen.
Veldig spennende, er det ikke?
-Ja. Veldig. -Det er veldig gøy.
Hyggelig å se dere begge. Jeg skal følge med 10. februar.
-Herregud, hun er så irriterende. -Hun virker da hyggelig.
-Å, Bradley. -Hva mener du med det?
Ingenting. Hør her, ingenting. Nå bestiller vi bare.
OK.
Har du...
Snakket du med henne da hun skrev boken sin?
-Ja, hvorfor skulle jeg ikke det? -Jeg bare lurte.
Jeg sa ikke noe stygt om deg.
Det får vi håpe.
Herregud, jeg eksisterte jo før vi møttes. Jeg har vært i bransjen i flere tiår.
Jeg lar ikke en journalist lure meg til å si noe jeg ikke mener.
Jeg vet at du har lang erfaring. Men du er kanskje ikke vant til
sånne som Maggie Brener og Laura Peterson.
Herregud, Alex.
Ikke få meg til å mislike Laura Peterson før hun rekker å intervjue meg.
Jeg prøver ikke å påvirke deg. Bradley, hvorfor overdriver du sånn?
Herregud. OK, jeg har levd et liv, og jeg har opplevd ting.
Og noe av det har hatt med Laura Peterson å gjøre. Greit?
Som jeg ikke stoler veldig på.
Og jeg tror ikke hun liker meg noe særlig.
Jeg vil bare beskytte deg.
Hva tenker du at du beskytter meg mot?
OK, OK.
Jeg syns bare at vi bør bli enige om hva vi skal si.
Bestemme hva sannheten er.
-Hørte du hva du sa nå? -Ja da. Jeg hørte hva jeg sa.
Det har vært så mye drama og spekulasjoner om hvordan du og jeg ble makkere.
Det er ingen andre som har noe med det.
Nei da, jeg mener...
Vel, OK. Hva skal vi for eksempel si
om hva som skjedde på min siste dag på jobb?
At jeg ville få deg fjernet
fordi du hadde intervjuet Mitch bak ryggen på meg?
Det er en stor sak.
Eller at du intervjuet Hannah samme dag som hun døde?
Og vil vi virkelig at folk skal vite
at jeg presenterte deg som makker bare for å hevne meg på kanalen?
Jeg vet ikke om...
Nettopp. Det er derfor vi må snakke sammen.
Kanskje du er redd folk skal tro at du ikke var kvalifisert for jobben.
OK, jeg skjønner.
OK?
OK.
Nå bestiller vi.
Så du vil ikke kreve at saken blir avvist?
Kanskje er det bedre for oss å ha kontroll og få til et rimelig forlik.
Freds navn vil alltid være knyttet til UBA.
Og det gagner ikke oss at alle avisene skriver om ham.
Ja? Beklager, jeg ba dem avbryte oss kl. 16.
Vi endte ned 1%.
Både Dow og S&P endte ned 1,6%, så 1% er egentlig bra.
Takk.
Jeg liker optimismen. Nå blir det glade dager.
Hei. Hvem er der ute?
Cory, Mia, Stella, Teresa... Mange som vil gjøre inntrykk.
-Hei. Takk. -Der ser du. Folk syns dette er stas.
Mange som vil jobbe med UBA News' store stjerner.
Gå ut og hils på alle sammen.
Jeg skal det. Er vi ferdige?
-Du ser flott ut. -Takk.
-Er Laura der ute? -Jeg tror ikke det.
Da er det jo ingen grunn til å haste ut dit.
OK.
-Det trikset der kan jeg. -Hva?
Kan vi bare... La oss få en god start.
Nå gjør vi ikke noe som kan oppfattes som divatakter eller...
Hvis du vil gå ut og underholde alle,
mens Laura blir ferdig i sminken, så vær så god. Så kan du hente meg.
Ikke sant?
Nettopp. Ja.
Ut og slåss for henne.
Det er pussig, for avtalen min er ikke i boks ennå.
-Å, hjelpe meg. -Kanskje jeg ikke burde være her.
Det blir ikke noe lettere hvis du venter.
Takk for at dere stiller opp.
Håper vi kan få det til på så kort tid.
Timeplanen til Alex er tett siden hun er tilbake om 13 dager.
Laura er en så viktig del av UBA-familien.
Og vi er så glade for at hun tok seg tid.
Unnskyld meg.
Charlie Black. Du er tilbake.
Charlie Black er tilbake.
Vær så snill. Vennene mine kaller meg Chip.
Så du brukte faktisk riktig navn.
Slutt, da. Ikke vær sånn.
Du vet jeg bare tuller. Stort sett.
-Chip. Nå blir det bråk. -Mia!
OK.
Programmet er så bra. Så bra.
Gordon, det var lenge siden.
Hører du har hatt det travelt. Bra du kunne komme tilbake.
La meg presentere min svært dyktige etterfølger. Stella Bak.
Stella, hyggelig.
-Gleder meg til samarbeidet. -Å, ja. Takk skal du ha. Det blir nok bra.
OK. Jeg får gå og se om Alex er klar. OK.
-Ja vel. -OK.
Unnskyld meg.
Miss Laura Peterson formoder jeg?
Lord Cory of Ellison. Du er CE-en i CEO-tittelen.
Og du er L-en i LGBTQ.
UBA365 er fremdeles helt rått.
Tenk hvordan det kunne blitt om du kom tilbake.
Jeg la nesten 20 år i det programmet. Nå vil jeg være en fraværende mor.
Min mor gjorde det svært elegant.
Så bare fire timer, og i tillegg kommer hun for sent.
Ja, du kjenner Alex.
Men du kommer til å klemme guddommelig nektar ut av de fire timene.
Vi får håpe du har rett.
Men jeg må be om en tjeneste.
Enda en?
Vel, den inngår i den samme tjenesten. Berører den, i hvert fall.
Du skal tilbringe 36, kanskje 48 timer med Bradley i Iowa.
Ja, det er sju hele liv i Iowa.
Og det er tid nok i massevis til at du kanskje, jeg vet ikke...
...kan lære henne opp litt.
Er det ikke god Morning Show-stil å lage saker fra tekstilfabrikker?
Det hørte du meg ikke si.
Du så meg kanskje tenke det. Rett skal være rett.
Hun ble kastet rett uti på dypet.
Du var så heldig at du fikk følge Blair Todman i mange år.
Og suge til deg kunnskap og ferdigheter før du begynte som anker.
Kunne du gjort den flotte jobben du gjorde på YDA uten alt det?
-Ja, det gikk jo ganske bra. -Vel, det er en annen historie.
Du skal uansett være med til Iowa.
Bare se litt på henne, vær så snill.
Og kanskje helt forsiktig tilby litt veiledning.
Men se hvem som kommer.
Vi må komme i gang.
-Der er hun. -Her er jeg.
Hei, Alex.
Hei, vennen.
-Er Lizzy her? -Hei, herregud.
Nei, hun vil ikke være med på sånt lenger.
Cory, jeg ser deg.
-Kom hit. -Å, pokker.
Stella, kom du også. Bli med.
OK, nå får det holde. Alex, her er plassen din.
Jeg skal bare ha litt vann.
-Takk. -OK, dere. Jeg er klar.
Alle som ikke må være her, må gå.
Vi har tre timer og 37 minutter på oss.
Nok i massevis.
-Alt i orden? OK. -Topp.
Hva er det?
Det er ikke så klokt at Chip kommer tilbake. Vi må snakke med Alex.
Når flyforholdene er litt bedre, kan du få øve på triksene dine.
Men nå må vi få Alex trygt ned på bakken.
Jeg driver ikke med triks.
Og det er ikke sånn at jeg bare vil gå rundt og være kritisk.
Men jeg bryr meg faktisk om ting.
Jeg vil være positiv og bygge opp ting,
men jeg kan ikke bygge noe hvis ingenting er i vater.
Jeg hører hva du sier. Jeg gjør det.
Og det som vil gi oss makt til å få til slike forandringer...
Suksess.
Akkurat nå
må vi sørge for at Alex er fornøyd, så hun kan bli en suksess. Greit?
Er du drittlei av at folk skriker Paddy Chayefsky-replikker etter deg?
"Jeg er sint og nekter å finne meg i det lenger."
Ja, jeg vet det. Jeg ville heller hørt: "Hei, Alex!"
Men, du vet, jeg er bare glad det betydde så mye for så mange.
Du sa det selv den dagen at du hadde vært en del av problemet.
Så hvis du kunne sagt noe til deg selv for 15 år siden, hva ville du sagt?
Først ville jeg sagt: "Du vil ikke tro hvem som er president."
Utrolig.
Og så tror jeg jeg ville ha sagt:
"Suksess er ikke hovedmålet."
Det er ikke engang så viktig.
Vi har alle innsett hva som foregikk... Vel, jeg kan bare snakke for meg selv.
Da jeg var bekymret for min egen suksess.
Kanalen har gjort endringer etter den dagen.
Føler du at de har gjort noe med de viktige temaene?
Ja, det gjør jeg.
Jeg mener, vi gjør alle så godt vi kan. Det er ingen eksakt vitenskap.
Vi må finne veien videre.
Jeg vet bare at ting aldri vil bli som de var før.
Ingen skal måtte føle seg utrygg på jobb.
Jeg vet at en elsket del av TMS-familien gikk bort
den morgenen du fikk din innsikt.
Beklager, jeg vil helst ikke snakke om det.
Dette var en person som vernet om sitt privatliv.
-Selvsagt. Ikke noe problem. -OK, takk.
Mye er blitt skrevet om hvordan det var i UBA,
også i Maggie Breners nye bok.
Hun har gitt meg et utdrag, og det...
Det gir et fascinerende innblikk i hvordan det var i The Morning Show den gangen.
Hun beskriver et program og en TV-kanal
der det florerte av kjønns- og aldersdiskriminering.
Maktspill.
En higen etter seertall som tillot selv den mest forkastelige oppførsel.
Stemmer det med din oppfatning?
Til en viss grad, ja.
Hva slags forhold hadde du til Mitch Kessler?
Han var min beste venn.
Min beste venn.
Men det er tydelig at Mitch kunne være ulike ting for så mange.
-Og har dere fremdeles kontakt? -Nei.
De hentet inn dokumentarskapere
for å levere saker til et nyhetsmagasin.
Er det det du beskriver deg som? Dokumentarskaper?
Hovedsakelig, ja.
Men jeg ønsker meg mer stabilitet i livet.
-Strenge frister. -Ja, jeg forstår.
Jeg kan se om det er noen jeg kan sende arbeidsprøvene dine til.
-Skal du svare? -Nei, det er...
En gammel kollega dukket plutselig opp, og han melder meg hele tiden.
Ikke viktig.
Kanskje det er barna dine.
OK.
ALEX LEVY TILBAKE TIL THE MORNING SHOW
ALEX LEVY OG BRADLEY JACKSON SAMMEN IGJEN
-Jeg går nå. -Det er...
-Hva? Går du nå? -Ja.
Nei, ikke ta... Ja vel.
-Ikke ta telefonen min. -Slutt.
Du vil vel ikke at jeg skal skrike?
Beklager. Men er det dette du ble så opprørt over?
Ja.
Du burde synes synd på henne.
Fordi hun velger å leve i fortiden. Du har sjansen til å gå videre.
Jeg har gått videre. Dette var en viktig del av livet mitt.
-Du vet, det bare... -Å, stakkars.
Du klarer ikke å løpe fra sorgen, så skaff deg noen baller.
-OK. Ja, det skal jeg gjøre. -Ja.
Du trenger ikke tilgivelse for å gjøre noe nyttig med hjernen.
Vil du ikke få brukt den før den blir mat for meitemarken?
Så blir marken spist av en spurv, og så blir hjernen din spurveskitt.
-OK, det er bare fælt. Takk. -Ja, men sannheten er fæl.
-Dette har vært en sann glede. Takk... -Det er jobben vår.
Vi avdekker den fæle sannheten.
Nei. Nei, det var jobben min.
Nei, det var ikke det jeg gjorde.
Jeg bare lot som jeg avdekket sannheten.
Hør på meg. Du blir nødt til å se fremover.
Du kan ikke gjøre noe ugjort.
Men du kan gjøre noe godt for verden. Hjelpe mennesker.
-Ingen vil ha hjelp av meg. -Jo, jeg trenger hjelp.
Jeg vil at vi skal lage en dokumentar. Vil du vite hva den skal handle om?
Jeg mener det.
En ankedomstol i Italia gjør om på en voldtektsdom
-fordi tiltalte sa... -Jeg kan ikke...
...at kvinnen var for stygg til å bli voldtatt.
Lykke til med den. Virkelig. Jeg ønsker deg alt godt.
-Nei, det går bra. -Jeg spanderer.
Ha det bra.
-Takk, dere! Ha det. -Takk i like måte.
Hva faen var det?
Bare så jeg vet det, hvilken "hva faen var det" mener vi nå?
"Hva slags forhold hadde du til Mitch?"
Det er det jeg mener.
-Det kan jo bety så mangt. -Ikke vær en kødd, Chip!
Du vet godt hva hun mente!
Jeg syns du håndterte det bra.
Ja, selvsagt. Det er ikke poenget.
Det der var en anklage.
Det var ikke noe spørsmål.
Det hørte ikke hjemme i et intervju som skal sendes på riksdekkende TV.
-Fra en som jobber i kanalen. -OK, du har rett.
Ja.
-Du godkjente spørsmålet! -Nei!
Det var mer: "Hvordan var ditt forhold til Mitch?"
Ikke noe "hva slags forhold" og ingenting om Maggies bok.
Jesus!
-Tenk at du slapp inn noe sånt! -Jeg er ingen målvakt!
Hva vil du jeg skal gjøre? Torturere Gordon?
Hva er dette?
Jeg kan ikke forestille meg at kanalen vil ta det med.
Jeg vil ikke ta den sjansen.
Jeg syns virkelig du overreagerer litt...
Jeg bare sier det, du vet, vi har mye å gjøre før den 10.
Vi kan ikke henge oss opp i sånt som dette.
Ærlig talt. Greit?
Det er jo bare piss, uansett. Ikke sant?
Nei, jeg spør ikke. Jeg sier at det bare er piss. Ikke noe å tenke på.
Du. Greit.
Dette er jeg ikke så flink til. Bare prøv ikke å tenke på det.
Du skal gi ut din egen bok. Den blir kjempebra.
Du skal fortelle historien akkurat som det var.
Rett fra kilden.
Jeg vet at kapittelet om Mitch er vanskelig, men du fikser det.
Hvis du vil at noen skal lese boken, ikke føl noe press,
-men hvis du vil ha noen råd... -Jeg er nettopp ferdig med notatene.
-Du skal få lese når jeg er ferdig. -Ja vel. Du må få litt søvn.
Stor dag i morgen. Kl. 8?
OK, tikk takk.
Tikk takk. Vi stopper ikke.
Bra jobbet i dag.
Takk.
Jeg snakker om murmeldyret Punxsutawney Phil fra Punxsutawney, PA,
for i dag er det Groundhog Day!
Raskt spørsmål, Ty.
Hva betyr det når Phil ser sin egen skygge?
Vinter i seks uker til.
Så Phil sin egen skygge i dag, eller kan vi bare
henge vinterjakken bakerst i skapet?
Mine damer og herrer, Punxsutawney Phil.
Og, ærede følgere, vi ser ingen skygge.
Han så ikke skyggen sin! Da får vi en tidlig vår.
Bare behold bjørnene, apene og tigrene deres
for i dag er murmeldyret mitt sjeledyr.
Og for alle som er lei av å måke innkjørselen,
er murmeldyret sjeledyret.
Vi er straks tilbake.
Og ut.
Skru på UBA 365
og få et helt spesielt intervju med Alex Levy og Bradley Jackson
før de igjen skal begynne dagen sammen med dere.
Laura Peterson intervjuer. Søndag kveld på UBA.
Jeg er på vei om bord i et fly. Hva er det?
Ja, jeg vet det.
Jeg må fortelle deg noe før det er for sent.
Alex, jeg ba deg om å la dette være.
-Jeg gjør ingenting. -Hva er det som er så viktig?
Dette er ikke noe koseintervju.
Hun har sin egen agenda, Bradley. Hun gikk for langt.
Hva mener du?
Hun ordla seg på en sånn måte at hun egentlig antydet
at jeg hadde hatt et seksuelt forhold til Mitch.
Vent, hva? Hvorfor spurte hun om det?
Fordi hun ikke er spesielt hyggelig.
Jeg vet ikke hva som driver disse menneskene.
Så du må bare være på vakt. OK?
Og bare så du vet det, så hadde jeg ikke det.
-Jeg hadde ikke det. -Det trodde jeg ikke, heller.
OK, takk. Ha det.
Ha det.
Perfekt. Alle er klare.
Ja vel.
Hvordan får man hundre newyorkere opp av et basseng? "Faen ta deg."
Hvordan får man hundre kanadiere opp av et basseng?
-Bare spør. -Herregud, OK.
-Den var ny for meg. -Den er god.
Men er det ikke Bradley Jackson?
Ja, det er meg. Jeg har hørt så mye om deg.
-Bare pene ting, håper jeg. -Å, ja da.
Velkommen. Kom inn.
Hei.
-OK. Takk. -Nå?
Vær så snill, si at jeg skal være på programmet.
Nei.
Hva? Kutter de meg?
De beklaget. De går over tiden. Men vi prøver igjen i morgen.
Men vi skal på UBANC om et par timer.
Hva er det som er så viktig at de dropper meg?
Jeg står sammen med prof. Marcus Debs,
leder for fakultetet for politisk vitenskap ved universitetet i Iowa.
Han skal forklare hva som skjer i kveld her i et av de mange valglokalene.
Aulaen gjøres klar.
Å, gud.
Stemningen er allerede elektrisk.
Professor, hvor mange venter du å se her i kveld?
Ditt første nominasjonsvalg?
Jeg har bare vært med på delstatsvalget i West Virginia.
Dette må ha vært et stort steg for deg?
Fra å være reporter i West Virginia til å dekke et nasjonalt valg
for TV-historiens største morgenprogram.
Jeg vet det virker voldsomt, men jeg har jobbet mot dette i lang tid.
Det er mange spekulasjoner rundt dette.
Hvordan du fikk jobben helt overraskende.
Mye er blitt skrevet om det.
Ja.
Men det er noe jeg syns er så fascinerende,
som ingen egentlig har snakket om.
Hvordan føles det?
Å være på dette punktet i karrieren på dette stedet i livet?
Du forteller jo at du har jobbet og slitt for små kanaler rundt om i landet.
Nettopp, nettopp.
Og så plutselig får du denne sjansen
som du må ha følt at var helt uoppnåelig.
Hvordan føles det?
Vet du... Da jeg vokste opp, tenkte jeg
at jeg kanskje ikke kom til å få så mange muligheter.
Enkelte ting var bare ikke oppnåelige.
Men så fant jeg noe jeg var flink til,
og da virket det mulig å drømme stort. Skjønner du?
Og så kommer livet i veien. Ting skjer.
Og jeg kom til et punkt
da jeg trodde at så stor fremgang ikke var mulig for meg.
Jeg kom ikke til å klare det. Og jeg overbeviste faktisk meg selv om...
At jeg ikke egentlig ønsket det.
Og det var noen ganske tunge år for meg.
Og sånn holdt jeg på lenge.
Egentlig til alt skjedde for en måneds tid siden.
Og hvordan har denne måneden forandret ting for deg?
Denne måneden?
Jeg følte at jeg hadde kontroll på livet. Og min egen skjebne.
Og så plutselig forsto jeg... Jeg fryktet...
Jeg tenkte: "Jeg har jo ikke styring i det hele tatt."
Så da gjorde jeg noe forhastet og ble trassig.
Og hver eneste dag tenkte jeg for meg selv: "Tenk om jeg mister dette?
Jeg jobbet så lenge for å nå hit. Tenk om jeg aldri kommer tilbake?"
Nettopp.
Og så innså jeg...
Da jeg forsto hva jeg følte, innså jeg hvor... hva denne jobben betyr for meg.
Å, faen.
Er det sånn du kvitter deg med kaffekoppen nå? Bare slipper den?
-Nei. Jeg skal rydde opp. -Nei.
-Unnskyld. Jeg er så dum. -Fordi jeg sa ifra.
-Jeg kjøper en ny kopp til deg. -Og jeg må kjøpe nye sko til deg.
Jeg har ikke råd til skoene dine.
-Hvor mye er klokken der? -Tid betyr ingenting her.
2.36 om morgenen.
Det er tydelig at min tid ikke betyr noe for deg.
Du sendte meg mange millioner kilometer vekk, til episenteret av et smitteutbrudd.
Og nå må jeg vente i 14 dager på dette gudsforlatte hotellet.
Hilton er ikke gudsforlatt.
Det er gudsforlatt.
Hei, hei! Vær så vennlig å la meg få snakke med Daniel.
Du kuttet meg ut.
Det er både riksrett og nominasjonsvalg her.
Shaq var i studio og snakket om Kobe Bryant. Dette er viktig.
-Dette er viktig. -Og du sa det selv.
Du er på andre siden av kloden. Jeg kan høre TV-er bli skrudd av i Wyoming.
Folk må være forberedt.
Nyhetene er ikke bare det vi vil høre.
Du er 13 timer foran oss, og det er kanskje nyheter der.
Men jeg går rundt på Manhattan nå.
Det er fullt av folk i gatene. Dette påvirker ikke livet her.
Og Alex kommer tilbake om en uke,
og jeg trenger en fulltreffer. Faen, jeg trenger seertall.
Du skjønner det, Daniel?
Daniel?
Jeg hører at du puster.
For helvete. Daniel.
Livet mitt kan ikke bare handle om å gjøre alt bra for deg.
Kan du gjøre noe for meg for en gangs skyld?
Faen ta deg.
Faen!
Yanko?
Det er visst ikke greit å snakke om sjeledyr lenger.
-Er det ikke? -Herregud, noe annet?
Jeg sa ikke noe krenkende. Så teit. Men takk for at du sier ifra, flinkis.
-Hei. -Hei, Chip.
Å, herregud! Chip!
Å, herregud. Du er så gravid.
De sa du bare diktet det opp for å få oppmerksomhet.
Nei, livet føltes bare så tomt uten noen baby å passe på.
Babyen var meg.
Ja. Jeg skjønner.
-Layla. Hei. -Hei, Chip.
Godt å se deg.
Ikke ta det personlig.
Det er bare det at det er enkelte her
som ikke syns du burde kommet tilbake.
-Jeg skjønner. -Det ordner seg. Gi dem litt tid.
Nei, det går bra. Jeg forstår. Ikke noe problem.
Du trenger ikke å passe på meg lenger.
Jeg ville bare treffe deg og si hei. Det er godt å se deg. Og deg også.
I like måte.
-OK. -OK.
-Du ser godt ut. -Å, takk.
Hva slags forhold hadde du til Mitch Kessler?
Han var min beste venn.
Min beste venn.
-Men... -Kan du spole tilbake?
Mitch var...
Dette godkjente jeg ikke. Så la oss stramme det opp litt.
Hva slags forhold hadde du til Mitch Kessler?
Ja, Noorean. Jeg snakket med noen på DNC
som sa at vi ikke får noen endelige resultater i kveld.
Som du sa, er ikke dette den starten Demokratene håpet på
nå i nominasjonsvalget, men i morgen er en ny dag.
Og hvis de ikke får orden på det, avlyser de kanskje alt sammen.
Ja, vi får vel se. Takk, Bradley. Bra saker.
Takk, Noorean.
Etter pausen snakker vi med
senator Elizabeth Warrens valgkampleder Roger Lau.
-OK. -Vi får reaksjoner fra Warren-leiren.
Bli med videre.
KAPITTEL SEKS (REVIDERT) MITCH KØDD
HVORDAN GIKK DET MED LAURA?
Skal alle legge seg?
Vet ikke helt. Jeg er ikke så trøtt.
-Jeg er sliten, men ikke trøtt. -Å, takk.
Jeg er både sliten og trøtt, så jeg legger meg.
-OK. God natt. -God natt!
Natta.
Nå?
Sto nominasjonsvalget til forventningene?
Siden vi ikke fikk noe resultat, så vet jeg ikke helt.
Ja, hva faen skjedde der?
Vi kan trøste oss med at det bare er 49 av dem igjen.
Å, nei.
-Så, Cory... -Ja?
...som jeg elsker, forresten.
Men han ba meg passe på deg.
OK. Vent. Som en mentor?
Nei. Vel, ordet "mentor" ble aldri brukt, men ja.
Han mente det godt, og jeg burde sikkert ikke sagt noe.
Men etter å ha sett deg i dag, tror jeg ikke du trenger det.
Trodde du jeg trengte det før du så meg?
Det er ikke poenget.
Poenget er at du overrasket meg.
-Gjorde jeg? -Ja. Du var en kraftpakke der ute.
Den siden av deg har jeg aldri har sett på TMS.
Du er gøyal. Vet de at du er gøyal?
Vel, jeg var gøyal en gang. Så jeg ble gravid som 15-åring.
Det høres ikke så gøy ut. Men det er vel smak og behag.
Poenget er at jeg ikke syns de bruker deg riktig.
Ikke?
De som blir værende på The Morning Show for alltid,
er på en måte de som ikke kan noe annet.
Du er større enn det.
-Takk, det setter jeg stor pris på. -Bare hyggelig.
Oi! Laura Peterson.
Jeg må være ærlig, jeg ble litt overrasket over deg også.
La meg få gjette. Alex snakket med deg. Jeg har rett, ikke sant?
Vi snakker sammen.
-Vi er partnere, vet du. -Så klart. Ikke noe galt i det.
Men hvordan er det, egentlig?
Jeg syns jeg hører en undertone her.
Nå vel, når man har kjent noen så lenge, blir det alltid en undertone.
-Herregud, så kaldt det er. -Jeg vet det. Vi går inn.
-HVORDAN GIKK DET MED LAURA? -SUPERT.
Herregud.
SÅ HUN BLE IKKE FOR PERSONLIG?
Tror du du har alt du trenger til intervjuet?
Ja, masse. Jeg kunne dratt før vi gikk inn i går,
men jeg hadde det så gøy.
Du?
Nå når kameraet er skrudd av, og jeg ser hvor fantastisk du er...
Har du noe imot om jeg spør deg om noe personlig, bare oss imellom?
Bare spør om hva du vil.
Sjekket de deg egentlig før de ansatte deg?
Unnskyld, jeg bare...
HVIS TILBUDET FREMDELES STÅR VED LAG, VIL JEG GJERNE HJELPE DEG MED DOKUMENTAREN
-Ha det bra, E! -Å, ja.
-Eric, det har vært en glede. -Takk.
-Gratulerer. Vi kommer til å savne deg. -Takk, Bradley.
Lykke til med alt sammen.
Vi har alle innsett hva som foregikk.
Jeg kan bare snakke for meg selv. Jeg var bekymret for min egen suksess.
Hva slags forhold hadde du til Mitch Kessler?
Han var min beste venn.
Min beste venn.
Men Mitch kunne være mye annet for mange andre, tydeligvis.
Velkommen tilbake.
OK, siste sjekk. Kommer inn!
Alle ut!
Åtte, sju, seks, fem, fire, tre.
To. Start, klart for henne.
Tekst: Trine Haugen