52 týdnů v roce, nebude to vždycky dokonalý.
Budou tam nedostatky.
Budou tam nedokonalosti.
Musíš ty nedostatky přijmout.
Ty nedostatky se musejí stát součástí pořadu.
Nemůžeš z toho dělat vědu.
Vidíš lidi přicházet. Vidíš lidi odcházet.
A dojde ti, jak jsou doopravdy všichni nahraditelný.
Já tam byl 15 let.
Já musel předstírat, že mě baví čtyři různí meteorologové.
A pak si člověk uvědomí, že ten nahraditelný je on sám.
Prozatím jsou považovány za nezbytné.
Cyrile, pokoušejí se najít tu velmi křehkou rovnováhu
mezi zabráněním šíření viru…
Ježíši.
…v zemi v části světa,
která se s touto pandemií dosud nemusela potýkat,
- aniž by vyvolali paniku… - Je to armagedon.
Všichni umřeme. Neuvěřitelný.
- To je. - Konec světa.
Bože.
Měl bych jet domů. Bejt s dětma.
Kdy odjíždíš?
No teď nemůžu.
Cestovat by nebyl dobrej nápad.
Takže nám z našich dvou týdnů zbývají ještě asi dva dny?
Alespoň italské úřady trvají na tom, že kvůli…
- Nevadí to? - Vadí, nevadí,
na tom nezáleží. Čas nezastavím.
Chci říct, že se omlouvám.
Neomlouvej se. Vypadáš pak jako slaboch.
Hele, Paolo.
…229 potvrzených případů…
Co je?
…bude dál narůstat ve všech sousedních zemích
vzhledem k otevřeným hranicím.
Protože odjíždím, chci tě o něco požádat.
Přemýšlím o tom už pár dní.
Ale… pořád jsem nenašel ten pravý čas to říct.
Ale teď když odjíždím…
Mohla bys prosím smazat můj rozhovor?
…náměstí Svatého Marka dnes brzy odpoledne v Benátkách.
Já vím. Neznamená to, že ti nevěřím.
Seš si jistej?
Ano. Ano.
Přesně tak to totiž vypadá.
Ne, ne. Nejde tu o tebe.
Nevěřím světu.
Tyhle věci se provalí.
Nemusí to být ničí chyba.
Pořád se staráš, co si o tobě lidi myslí.
To si piš, že se starám. Nechci, aby něco z toho rozhovoru viděly moje děti.
Chraň Bůh, aby tvý děti zjistily, že jsi jen člověk.
Víš ty co? Společnost nechce složitost.
Nechce komplikovanost. Chce stravitelnost…
Ten rozhovor smažu, dobře?
Tvý pravý myšlenky ani pocity se nikdo nedoví.
Jak to chceš.
Dojdu si pro počítač a vrátím se,
abys viděl, že ho mažu.
Nemusíš to dělat přede mnou. Věřím ti.
…vyvarovali kontaktu s lidmi, kteří se vrátili z Číny.
- Co tu děláš? - Pusť mě dovnitř.
- Nemůžu. - Pustíš mě.
- Musíš mě pustit. - Alex.
Byl jsem vystaven koronaviru, mám karanténu.
- Nezájem. - Není to bezpečný.
Je mi to jedno. Prošla jsem peklem, abych se sem dostala.
A jak ses sem dostala?
- Jaks mě našla? - Pusť mě!
Něco je jinak. Pořídila sis nový kulhání?
Mluvils s Maggie Brenerovou. Řeks jí, ať táhne do prdele.
Pročs jí řek, ať táhne do prdele?
Copak jsi to po mně nechtěla?
Nerozešli jsme se v dobrým, a já ji i tak poslal do prdele.
- Ale neřek jsi ne. - Vážně,
z toho všeho ti nejvíc vadí, že jsem jí řek, ať táhne do prdele?
Neřek jsi ne! Neřek jsi ne.
Vždyť to ani nestálo za odpověď.
Maggie je do toho hovno. Všem je do toho hovno.
Proč seš furt takovej debil? Jasně, že je do toho všem hovno.
Ale tys to nepopřel.
Neřek jsi ne. A teď je to v knize.
To proto jsi tu?
Co chceš?
Abys všem řek, že jsme spolu neměli sex.
Taks za mnou letěla do Itálie.
Jo. Tohle ti nebudu volat, esemeskovat ani mailovat.
Nechci, aby tenhle zasranej rozhovor skončil v cloudu.
Devítihodinovej let. O co jde.
To je rozumná cena za to, aby mě nespojovali s tvým ptákem.
Nejlepší, co teď můžeš udělat, je nechat to bejt
- a nekomentovat to. - To se ti lehko řekne.
Mám kurva pořád svůj život.
- Alex, já nemůžu. - Ne.
Nemůžeš říct ne.
Nemůžeš říct… Ze všech lidí zrovna ty nemůžeš.
Nevíš, čím jsem si prošla.
Zřekla jsem se debaty.
To bylo kvůli mně?
Ne, kvůli mně. Ale byla to kurva tvoje chyba.
- Hele, je ti dobře? Kdo umřel? - Dobře? Ne!
Vidíš mě?
Slyšels kurva aspoň něco, co jsem řekla?
Vypařila jsem se tejden a půl po návratu do pořadu.
Nedorazila jsem na debatu.
Odletěla jsem doprostřed minovýho pole šest a půl tisíce kiláků daleko
a jedinýmu člověku neřekla, kam kurva jedu.
Myslíš, že by něco z toho udělal někdo, kdo je v pořádku?
No, v pořádku asi není nikdo, takže seš v dobrý společnosti.
Kristepane. Prosím. Filozofa Mitche si nech.
Není tak chytrej, jak myslíš, jasný? Chci, abys vydal prohlášení.
- Mezi náma nic nebylo. - Alex, s lhaním jsem skončil.
To si děláš srandu.
Fakt? Teď seš moc dobrej na to, abys lhal?
Když to mně zkurví život?
Proč musím lhát? Proč ti tohle zkurví život?
Protože jsem lhala v celostátní televizi,
když mi Laura Petersonová mezi řečí položila otázku:
„Jaká byla povaha tvého vztahu s Mitchem?“
Vážně myslíš, že ti tohle zkurví život?
Bejt spojovaná se mnou?
A jakej máš ty život, co seš spojovanej se sebou?
Přišels o kariéru? Rozpadla se ti rodina?
Vyloučila tě slušná společnost?
Zbyl tvýmu životu vůbec ještě nějakej smysl nebo cíl?
Nikdo mě nebude respektovat, když budou myslet, že jsem spala s tebou.
Tak jo, udělám to.
Víš, udělal jsem toho hodně, čeho lituju.
Pár fakt špatnejch rozhodnutí. Věcí, na který nejsem hrdej.
Ale i když mám výčitky,
já jsem ten, kdo to provedl. Takže vím, že nejsem svatej.
A tak jsem myslel, že to děláš,
aby se to nedozvěděla Lizzy
nebo aby Jason nevypadal směšně,
ale ona jen pouhá skutečnost, žes měla dobrovolný sex se mnou,
byla tak ohavná, že ti zničí život.
Udělám to. Víš co, je to jedno.
Je to v pohodě. Potřebuješ ještě něco?
Hele. Neviděls, kde jsem si nechala cigarety?
Zdravím.
To je jedno. Najdu je.
To snad ne. Cože? Ty jo.
Neuvěřitelný. Proto jsi opustil děti?
To je ta praštěná ženská z toho videa z kavárny.
Já svý děti neopustil. To bych neudělal.
Víš to, tak nech toho hranýho rozhořčení, Alex.
Já nevěděla, žes je přivez. Jsou tu? Měls mi to říct.
Naprosto se mýlíš. Zaprvé,
- jmenuje se Paola a není praštěná. - Já se neptala.
Je úchvatná a chytrá
a máme pěknej vztah,
- kterej nepodělám sexem. - Tak jo.
- Je dokumentaristka. - Dokumentaristka.
Jo, a navíc dost dobrá. Má přirozený talent.
- To se vsadím, že talent má. - Tak jo, nezačínej.
Je sama proti sobě,
o čemž trochu něco vím, tak jí pomáhám.
S tvou pomocí z ní bude příští Leni Riefenstahl.
Doopravdy, je pro tebe tahle ženská nějaký tažení?
- Prostě ses jí rozhod pomoct? - Jo, jasně. Je. Jo.
Víš, že seš rozvedenej a smíš randit?
Nechci ji poskvrnit tím trvalým odérem, že se mnou píchala.
Nerad bych, aby se stala tématem knížky.
Jo.
Takže vydáš prohlášení?
Víš ty co? Vlastně potřebuju, abys zavolal svýmu agentovi
přede mnou a potřebuju to slyšet…
Agent se mě zbavil.
No jo. To dává smysl.
Fajn. Tak budeš muset napsat dopis
a já chci mít v ruce papír, než odsud odejdu.
- Chceš vidět, jak ho píšu? - Jo.
Tak dobře.
Já jsem
- nepíchal Alex Levyovou. - Ty seš fakt kretén.
S pozdravem
Mitch Kessler.
- Mám to dát notářsky ověřit? - Nech toho.
Ne. Chci skutečný prohlášení. Jen mi ho napiš.
Víš, tyhle věci se posílaj elektronicky…
To je mi u prdele. Chci odsud odejít s papírem v ruce.
Tak to si musíš počkat,
protože to musím probrat s advokátem a pošleme ti ho.
Jak mám vědět, že mi říkáš pravdu?
Asi mi budeš muset věřit.
Dobře. Tak napiš na kus papíru svý nový číslo,
abych tě zastihla, kdybys mi zase lhal.
Hezkej zbytek života.
- Hej. - Kolik jsi toho slyšela?
Trochu. Neměls to tak nechat.
Nebyla by to moje volba.
To je tvoje volba.
Hej. Já myslel, že odjíždíš.
- Neotevřu tu tvou zasranou bránu. - Vem to jako znamení a chvíli tu pobuď.
Ne! Neuvězníš mě tu. Copak je to jako dveře tvý šatny?
Bože. Jdi do prdele, Alex.
Tu bránu to zavřelo, ale nezamklo.
Byl to kurva v první řadě tvůj nápad.
Neudělal jsem to, abych si ho nechal vykouřit v soukromí.
Pustíš mě odsud?
Tak jo. Tak jo, ne. Promiň.
Na to ti seru. Jen mě pusť.
Můžeme si prosím jen na vteřinku promluvit?
Táhla ses až do Itálie, abys mě viděla.
- Mohlas mi zavolat. - Změnil sis číslo, debile.
Vystopovalas mě na druhým konci světa.
Myslím, že bys mý nový číslo sehnala.
Chápu, že náš vztah je příliš pošramocenej,
a vím, že už se asi nikdy neuvidíme,
ale vztah s tebou je nejspíš nevýznamnější, co jsem kdy měl.
A byl jsem na tebe hnusnej.
A jen si chci promluvit
a zkusit dospět k nějakýmu vzájemnýmu pochopení,
abysme mohli dál žít.
Nechci, abysme po zbytek života jeden druhýho nenáviděli.
Můžeme si prostě promluvit?
Alex, byl jsem pokrytec.
S odstupem času to nemůžu popsat jinak.
Tehdy jsem si zřejmě myslel, že hrajeme nějakou hru.
Bylo to jako soutěž.
Nevím, proč jsem nedokázal přijmout představu,
že prostě vítězíme jako tým.
Asi jsem zapomněl, co je důležitý.
Nemůžu…
Už se nechci takhle procházet.
Berou mě záda. Musím chytit letadlo.
- Teď hned? - Jo. Musím zpět do práce.
Co kdybych nebyl doma?
- Byl jsi. - No a co kdybych nebyl, Alex?
Jsi v karanténě.
Hele, tak dobře. Musíš jít.
Máš jakoukoli odpověď na to, co jsem řek?
Co mám říct? Jak mám odpovědět?
- Nevím. - Že ti odpouštím?
- Neodpouštím. - To nežádám…
Tak co ode mě chceš?
Chci, abys pochopila, proč jsem udělal ty hovadiny, co jsem udělal.
Jsem si jistá, že tě chápu.
Vlastně mě děsí, jak moc tě chápu.
- Přísahám, že nechápeš. V tomhle ne. - Kde bereš jistotu?
Kdybys to totiž chápala, věděla bys to.
Hele, vím, že nic z toho, co říkám, neospravedlňuje to, co jsem udělal.
Jen nechci, aby sis myslela, že to bylo zákeřný.
Takže jsi jen tak náhodou bodal lidem nůž do zad?
Šukal lidi, co tě nechali?
- Nebo nenechali? - Nechci, abys mě měla za zlýho.
Musím chytit letadlo. Jako vždy mě těšilo.
Ale jdi do prdele. Bože,
tos fakt chtěla říct, že jsem tě znásilnil?
- Jen pro ujištění, vydáš to prohlášení? - Jo, vydám to blbý prohlášení.
A jen abys věděla,
nemyslím, že to, cos se mnou dělala, lze nazvat sexem.
K odemčení brány zmáčkni tlačítko třikrát.
- Zdravím, chci let do New Yorku. - Ano. Kdy chcete odletět?
Teď. Můžu tam být za hodinu.
- Nemáme nic volného. - Tak zavolám jinam.
Odlétá každý z Fashion Weeku.
Tak jo, zeptám se vás takhle.
Je…
Odlétá dnes večer z Milána nějaké soukromé letadlo?
Odlétá, ale…
Tak jo. Tak kolik platí?
Je to zamluvené. Nemůžu rušit rezervace…
Neslyšel jste, kolik hodlám zaplatit. Kolik zaplatili?
- Madam, mám další hovory. - Dobře. Jedu tam
a promluvím s někým, kdo má zájem.
- To není… - Kurva.
Do prdele.
Co to děláš?
Chci, abys viděl, jak to mažu.
Ne. To je dobrý. Promiň, že jsem to vytáh.
Koukej, koukej.
Přetáhnu to…
- Vysypat koš. Je to pryč. - Dobře.
A já odcházím.
Proč? Hele, já neodjíždím hned teď.
Je to kvůli Alex?
Tak jo. Za pár minut se dám do kupy.
- Zůstaň. - Je načase, abych odešla.
- Cože? - Je načase odejít. Byli jsme v karanténě.
Vím, že ve skutečnosti odejít nechceš.
Můžeme si na to přestat hrát?
Děkuju za všechno, cos pro mě udělal.
Bylo to úspěšné tažení.
Tak jo. Ne, ne. To byl její výraz. Její výraz.
Jo, jo. Nebuď z toho v rozpacích. V pohodě.
Mimochodem, dostala jsem zprávu od profesorovy dcery.
A dnes ráno zemřel.
- Umřel? - Jo.
Pošlu květiny.
Připíšu k nim i tvý jméno.
Jo, dík.
- Měj se. - Měj se.
Zdravím, tady Lizzy. Nejsem tu. Nechte zprávu.
Ahoj zlato, tady máma.
Jen ti tak volám.
Nevím, jestli jsi mi volala,
jen chci, abys věděla,
že vyjde taková knížka
s názvem Nesprávná strana postele.
To je tak debilní.
A v ní je pár fakt hnusných věcí o mně.
Ale jen proto, že v ní jsou,
to ještě nemusí být pravda, rozumíš?
Tohle musíš vědět.
A strašně moc tě miluju.
Moc tě miluju.
Jsi moje úplně všechno.
Tak jen…
Chtěla jsem, abys to věděla.
Tak jo, brzo si popovídáme.
Do prdele!
Ježíši. Kristepane.
Tak jo. Dobrý.
Panebože.
„Otočte se…“
Tak jo.
Kristepane.
Pardon?
…lockdown.
Promiňte. Neslyšela jsem vás.
Já nerozumím, co říkáte.
Říkal jsem, ať nestahujete okénko.
Moc se omlouvám.
Ne, ne. Jen ho nechte dole.
- Dobře. Tak jo. - Můžu vidět váš průkaz?
Pardon. Vteřinku.
Ano, můj průkaz.
Jak dlouho tu jste?
Přijela jsem včera.
Máte kde bydlet, nebo plánujete spát v autě?
Byla jsem navštívit přítele a pak jsem včera večer jela na letiště.
A pak jsem byla fakt… skoro jsem usínala,
tak jsem sjela ke krajnici, abych byla v bezpečí. Bezpečnost především.
V kolik vám to dnes letí?
Jo. Vlastně ještě letenku nemám…
Signora, máme lockdown.
No tak když mě teď necháte jet na letiště, jsem v pořádku, odpočatá a můžu jet.
Takže tam dojedu, zarezervuju si let a… Grazie mille.
Ukažte, jak to zařídíte.
Tak jo.
- Telefon mám vybitej. Nenabila jsem ho. - Můžu vám někoho vytočit.
Nemám žádná čísla. Prostě žádná čísla neznám.
Já myslel, že jste tu za přítelem.
Tak jo.
Jak se jmenuje?
Mitch Kessler.
Zdravím. Je to pan Mitch Kessler?
Tady strážník Bianchi, polizia municipale.
Jste přítel paní Alexandry Levyové?
JEN POJĎ DÁL
Haló?
Tady je snídaně, jestli máš hlad. Tam je kafe.
Zůstanu v patře, abych ti šel z cesty.
Vážně už s tebou nechci mluvit.
Je to moc těžké.
V obálce jsem ti nechal to prohlášení.
Bože.
Bože. Kurva.
Ježíš, Alex. Nemuselas letět až do Itálie, abys mi všechno rozbila.
Hele. Hele.
Alex.
Jsem uvězněná v Itálii a nevím,
kdo jsem ani co mám dělat.
A prostě mi scházíš.
To je skvělé.
Děkuji, že jste to kvůli nám přesunuli.
Bude tam v 6:00. Výborně.
A jen opakuji, že nikdo nesmí vědět, že má šéfová vůbec byla v Itálii.
Přesně tak. Mockrát děkuji.
A pak že to nejde.
Když lžeš, jde cokoli.
No jo. To je pravda. Ale tohle bylo hraní.
Necejtíš se provinile, že nějakýmu hňupovi zavolaj, ať překope celej letovej plán?
Nelituju nikoho, kdo si může dovolit soukromej let.
Až na tebe.
To se rozumí.
No, mám čas do tří do rána. Co budeme dělat?
Pojďme si hrát.
„Který exprezident minul plátek vepřového,
když se chlubil skupině moskevských řezníků, jak umí zacházet se sekerou?“
Nixon.
- Jaká barva? - Zelená.
Co jsou… Moment. Je tohle ono?
- „Co jsou Alvin, Simon a Theodore?“ - Ta je lehká. Gayové.
Hele!
Tohle už nemůžeš říkat.
Já je nesoudím.
Je to zcela přípustný životní styl pro dnešní čipmanky.
- Tak to máš na mysli. - Cink, cink!
Jsou to čipmankové. Dobře.
Jasně. Tak jo. Bože. Tahle se ti bude moc líbit.
„Kdo je moderátorka Your Day, America,
která po 12 letech nahradila Blair Todmanovou?“
- Ta tam není. - Ne. Je přímo tady.
Fajn. Laura Petersonová. Bože, to jsou starý karty.
Není o tolik starší než ty.
Je starší než já. Vždycky bude. Navěky.
Na věky věků. Nudím se.
- Nudíš se? - Děsně se nudím.
Ano, slyšels mě. Mluvit o Lauře Petersonový je nudný.
Byli jsme tady zavřený dva tejdny,
a stejně jsem se nezačal nudit.
Dva týdny? Jen vy dva?
Odešla tvá kámoška kvůli mně?
- Nebylo to kvůli tobě. - Ale jo.
Hele, projde ti dveřma hrbatá kráska,
co přiletěla až ze Spojených států amerických, aby tě viděla.
Pochybuju, že si tohle myslí.
Mluvil jsem s ní o tobě.
Nic špatnýho. Řek jsem jí, jak jsi skvělá
a jak jsem to mezi náma podělal.
Pak je to rozhodně kvůli mně.
Ne. Myslím, že jsem s tím měl něco společnýho já.
Nebo možná ty.
Možná zaslechla, cos o ní řekla.
Do hajzlu.
Co jsem řekla? Prokrista.
Jsem taková kráva.
- Ne. Ne. - Jen jsem…
- Neměli bysme ji pozvat zpátky? - Jo. Nevadilo by to?
Nevadilo. Jasně. Cokoli chceš.
Dobře.
Pozvu ji zpátky.
Nemoh bych tě požádat o laskavost?
Kdybych ti dal její číslo, brnkla bys jí?
Mám jí brnknout?
Jo. Koukni, můžu jí pomoct s její prací,
ale nemám už takový styky, jako jsem míval.
Ale ty jo. Třeba bys jí mohla pomoct ty.
Představit ji někomu. Ne teď hned.
- Prostě nějak časem. - Dobře.
Dej tomu čas. Musí si připravit pozici.
A já nechci, aby se cejtila pod tlakem.
Jasně. To můžu udělat.
Bezva. Děkuju.
No ty jo.
To je ale… Teda…
Jak dlouho mohly v tomhle domě trčet?
Nevím. Jsou parádní.
Některý jsou fakt povedený.
Koukej na toho chlápka. Italskej hřebec.
Bude se ti líbit.
Ale ne. A je tu. Toho chlápka znám.
Toho chlápka znám.
Prosím, nevyjížděj po mně a nenič ten fajn okamžik.
Nezkouším po tobě vyjet.
Nechci, abys mě měla ráda.
Jen nechci, abys mě nenáviděla. To je vše, co chci.
Ale ne. Bože, koukej na to.
No vážně, tak takhle vypadá bejt vymazanej.
- Ježíši. To slovo. - Jo?
- Není to špatný. - Nevymazali mě.
Je jen jedna
bytost, která má moc to udělat.
A to je ten velký programátor na nebesích.
O čem to mluvíš?
Ale vážně, hele. Udělala jsem chyby
- a jen… potřebuju vědět trochu… - Tak jo.
Tak dobře. To nejlepší na tom podle mě je,
že zjistíš, co je v tvým životě skutečný.
Kdo v něm je a kdo v něm není.
A kdo věří, že máš schopnost se jako lidská bytost změnit.
Kdo je to pro tebe?
No, je to jednomístný seznam. A moc dobře mě nezná.
Moc mě mrzí, že se mezi náma stalo tolik hnusáren.
Na tom nezáleží.
V jádru oba víme, jak jsme si blízcí.
Pamatuješ… Pamatuješ na Chile?
Samozřejmě.
Nikdy jsem to nikomu neřekla,
ale krátkou dobu po tom jsem myslela…
…že jsem těhotná.
Ježíši, Alex. To mě moc mrzí.
Ale ne. To nebylo nic špatnýho.
Nebylo. Nebylo to nic špatnýho, opravdu.
Strašně moc jsem tě milovala. Ne jako milence, víš, ale jako partnera.
Dvě ztracený duše, chápeš…
…našly jedna druhou a…
Dokud jsme to všecko nezkurvili.
Vážně jsem…
A vážně jsem…
Vážně jsem chtěla…
Vážně jsem ho chtěla.
Víš, já prostě…
Byla jsem v noci vzhůru, lámala si hlavu
a snažila se vymyslet, jak bych si ho mohla nechat.
Ale měla jsem jen zpoždění, víš.
Ale rmoutila jsem se úplně stejně, víš.
- Spíš? - Měla bych spát.
Nemůžu. Vzhledem ke všem těm lahvím vína, co jsme vypili, a pásmový nemoci.
Nevím, jak si lehnout pohodlně.
- Je ten gauč špatnej? - Ne, moje záda jsou špatný.
Jen se mi to vrací za ty rychlý taneční pohyby z dřívějška.
Jak můžu pomoct?
Vlastně by mi asi pomohlo natáhnout se na podlahu.
- Jo. - Nevadí ti to?
- Ne, ne. Může bejt kapku špinavá, tak… - To mi nevadí.
Posluž si.
Vrátí se Paola?
Neodpověděla.
- Promiň. - To je dobrý.
Nevadí, když si taky lehnu na zem?
Vůbec. Je to svobodná země. Jo počkat. My jsme v Itálii.
No, Itálie je svobodná země.
Teda mimo vládní lockdowny.
To je mnohem lepší.
Jo.
Občas jsem zahořklej.
Mívám dost temný myšlenky.
Ztratil jsem všechno, co mýmu životu dávalo smysl.
- Pracovní život. Sexuální život. - Pracovní sexuální život.
- Mluvím vážně. No tak. - Promiň. Dělám si srandu.
- To je dobrý. - Promiň.
Víš, prostě tě to donutí všeho si vážit.
Kdybysme my dva třeba
pracovali spolu v McDonaldu, děsně bysme si to užili.
Víš, kolik hambáčů bysme prodali?
Nejvíc.
Jako vůbec největší odbyt hambáčů, co kdy kdo měl.
Ano. Rozhodně.
Byli bysme prodavači hambáčů ověnčený cenama.
To jo. Burger Team 2000.
Přesně tak. Protože jsme byli nejlepší.
Jsme. Jsme nejlepší.
- Jsme nejlepší ve všem. - Ve všem.
Dělali bysme nejlepší hambáče.
- No jo. - Dost dobrý.
Nevadí, když…
No jo. Ne, nevadí.
- Leží se ti dobře? - Ano.
Dobře.
…zemřelo na respirační virus
a 27 lidí nyní leží na jednotkách intenzivní péče.
- Úřady v Lombardii zakázaly… - Ahoj.
Jé, ahoj. Jsi vzhůru. To to můžu zesílit.
Kriste. Můžu si prosím srknout tvojí vody?
No jo. Jasně.
A z Ameriky šokující informace z chystaného odhalení
problémů v zákulisí The Morning Show na UBA z pera novinářky Maggie Brenerové
mají vyjít ve Vanity Fair.
Lidé obeznámení s obsahem této první ukázky tvrdí,
že obsahuje nařčení, že zdiskreditovaný bývalý moderátor Mitch Kessler
cílil mimořádné množství svých nevhodných sexuálních návrhů
na černošky.
To si kurva děláte prdel! Do hajzlu!
Všechny ty hnusný věci, co jsem udělal, asi nebyly dost hnusný.
Protože si museli vymyslet další hnusárny!
Nemyslíš, že jsem cílil na černošky, že ne?
Přitahujou mě.
Ještě pamatuju, když se to považovalo za pokrokový.
USA požadují vydání…
Musím jít.
Zadrž. Nemusíš jít ještě několik hodin.
Já vím, ale prostě bych měla.
Alex, snad si fakt nemyslíš, že jsem to dělal?
Mitchi, jen proto, žes to tak nezamýšlel, to ještě není v pořádku.
Nemá to, že jsem to tak nezamýšlel, nějakou váhu?
Přece snad jsem…
Asi nemám buňky na to to pochopit.
Můžeš mě… Nauč mě to. Můžeš mě to naučit, Alex?
Chci bejt lepší. Chci bejt lepší člověk.
Prosím! Ne, vážně, Alex!
Já jen… Já chci bejt dobrej člověk.
Já vím. Já vím. Nemůžu, zlato. Nemůžu.
Musím prostě jít. Dobře?
Tak ty sem přijdeš a donutíš mě říct světu,
že jsi někdo, kdo nejsi,
aby tě nevymazali jako mě?
A pak nikdy nikomu neřekneš, kdo myslíš, že skutečně jsem já?
Nikdy je dlouhá doba.
Alex, no tak. Jen buď ke mně upřímná.
Tak jo.
Hele.
Promiň.
- Můžeš mě obejmout? - Samozřejmě.
Můžeš i přesto…
Jo. To prohlášení vydám.
- Dobře. - Postaráš se o Paolu?
Samozřejmě že ano.
Už je všechno v pořádku. Vrátíš se, prosím?
Chceš pořád, abych se vrátila?
Nemohl bych vlastně přijet já za tebou?
Chci být na chvíli ve tvém světě.
To jsem já.
- Ahoj. - Ahoj.
Chci se jen ujistit. Viděla jsi zprávy?
- Ano, viděla. - A myslíš…
Nemyslím, že jsem to dělal.
Ale já prostě… Snažím se…
Ne, nemyslím, že je to dobrý nápad.
Takhle poznám, že je.
Pojď.
Cítím, že se ti to líbí.
Ne. Nemůžu. Nemůžu.
Promiň.
Sakra!
Ukaž mi kurva, jaký máš koule.
O čem to kurva mluvíš… Co?
Co?
Ale ne.
Došly mi cigarety.
- I tak tě zabijou. - Jo.
Ale, víš, když… máš tu malou smrt…
…jen to podnítí chuť na tu skutečnou smrt.
Ty seš ale závislačka.
- Ano, jsem. - Chceš, abych pro ně dojel?
- Ano, chci. - Nuže pro ně tedy dojedu.
Musím ti něco říct.
Co se děje?
Já ten rozhovor nesmazala.
Protože jsem si říkala, že jestli tě už nikdy neuvidím…
…mohla bych, chápeš… mohla bych si ho chtít pustit.
Tak jestli to je ten důvod, tak ho můžeš s klidem smazat.
- Hned jsem zpátky. - Ne. Zůstaň.
- Jedu pro cigarety. - Ne. Zůstaň.
- Jedeš pro cigarety? - Mám poslání.
- Fajn, tak jeď. - Mám poslání.
Tak jo. Jsi v pořádku.
Jsi dobrý člověk. Jsi dobrý člověk.
No tak. Fajn.
Díky bohu. Díky bohu.
Dokud budu ředitelem divize zpravodajství UBA,
chování, jaké předvedl Mitch Kessler, nebude tolerováno.
Dneska se tam neukazuj.
- Chci se rozvést. - Zachoval ses špatně!
Nevyužila jsem tě k povýšení. Ty jsi využil mě.
To, o co se pokoušíš,
mi hrozně ublíží.
Násilníku!
Nepoužil jsem výhrůžky ani lest.
Když se Mitch Kessler chce s váma vyspat,
- jsou síla i nezá… - Ne, ne, ne!
Neviň mě z činů, kterých lituješ.
Seš sebestřednej kretén.
Jestli mám na tomhle světě někoho rád, jste to vy!
Tohle nejde, Mitchi. Měl bys odejít.
Máš nulovou důvěryhodnost. Žádné spojence.
Překlad titulků: Jiří Sailer