РАНКОВЕ ШОУ
Що я казав? Найкращий фалафель п'яти районів.
Прочитав на «Eater». Знаєш «Eater»?
- «Eater» – добрий сайт. - Так.
Цілком згоден.
Може, повернемося до нашої розмови?
Так, продовжуй. Цікаво.
До тебе потрапили якісь імейли.
Так. Про перекази коштів. Плата за мовчання. Замовчувані скандали.
І я знаю, хто може це підтвердити.
- Колишній заступник начальника кадрів. - Так.
Продюсер вечірніх новин.
На жаль, це не прив'яжеш напряму до Фреда.
Він надто розумний для цього.
Та, звісно, він центральна фігура.
Такі речі у вакуумі не роблять.
Усі намагаються вижити.
Включаючи тебе.
Просто вислухай мене.
Наприклад, я зіллю цю інформацію якомусь журналістові.
Знайомому в «Таймс» чи ще комусь,
комусь молодому й голодному. Не знаю.
Я можу натякнути, що в цьому замішаний канал.
Деталей не дам, та підведу їх до цього висновку,
і хай далі йдуть самі.
Хай будують і будують, поки ця вежа не розвалиться.
- А ми подивимося... - Як Фреда поховає під уламками.
Так.
- Ти хочеш... - Бачив «Планета Земля»?
Документалку про природу?
Документальний серіал, так. Дуже зворушливий і повчальний.
Подивися. Зняв Девід Аттенборо.
Є хижаки, що атакують із засідки.
Це морські зірки,
головоногі, ракоподібні, павуки, змії, навіть коти.
Ці хижаки сидять у засідці й чекають,
коли жертва підійде ближче, щоб завдати удару.
Вони все обмірковують,
ховаються до моменту удару.
Та коли завдають удару, це кінець.
А є хижаки, що ганяються за жертвою. Це інша стратегія.
Пряма. Агресивна.
Та вона дієва, тільки якщо хижак сильніший за жертву.
Я не аматор. Я швидший, ніж ти думаєш.
Та не швидший за Фреда.
Це його територія, він там давно бігає.
Він дуже швидкий.
Не можна ганятися за Фредом Мікленом відкрито,
поки ти не впевнений, що переможеш його.
Інакше він розвернеться, кинеться,
випотрошить тебе і з'їсть серед савани.
І буде боляче. Дуже.
А що ж мені робити?
Чекати. Ти не чув мене?
Зручного часу й достатніх доказів.
Залізних доказів причетності Фреда.
Тобі легко казати.
Фред дивиться на мене крізь приціл.
Я просто вказую, що зараз ти у відчаї,
а людина у відчаї заслабка для рішучих кроків.
Це ти теж дізнався з документалки про природу?
Ні, це Сунь-Цзи. «Мистецтво війни».
Господи. Пристрельте мене, будь ласка.
Чіппі. Ти втомився.
Ти щойно повернувся з ЛА.
Зосередься на шоу.
І будь терплячий.
Зачекай.
Добраніч, Чіпе.
Та пішов ти. Добраніч.
Нарешті стали відомі нові деталі
про настрій Вайнштейна в останні години перед звільненням.
В імейлі, що потрапив у пресу, він писав друзям і колегам:
«Мені потрібна ваша допомога.
Дайте мені час пройти терапію.
Не дайте мене звільнити.
Мені потрібна лише підтримка індустрії».
Ого. Як цікаво.
ГАРВІ ВАЙНШТЕЙНА ЗВІЛЬНЕНО
Це показує, як він діяв
і маніпулював близькими йому людьми.
Так, знаю. Культура мовчання панувала надто довго.
Що я, чорт забирай, роблю?
НЬЮ-ЙОРК
Десь тиждень тому
ти забігла в ліфт
і спитала мене, хто ще про все знав.
Саме так.
Якщо тобі справді цікаво, можу розповісти всю історію.
Запевняю тебе, там пристрасті, гідні Шекспіра.
Усе, що відбувалося.
Хто знав. Хто приховував.
Це надто узагальнено. Потрібні деталі.
Мені від тебе потрібна послуга,
тому поки що не розповім.
Що ти можеш від мене хотіти?
Я хочу потрапити на свою передачу.
І все розповісти.
Візьми в мене інтерв'ю на шоу.
Інтерв'ю не буде.
Скажу тобі одразу.
Ні? Чому?
Рейтинги будуть скажені.
Критика теж.
І соцмережі.
І громадська думка не підтримає шоу.
Мені здається, що громадська думка тебе не турбує.
Ми спілкувалися 30 секунд у ліфті, і ти гадаєш, що знаєш мене?
Ні.
Та хіба я помиляюся?
Ти журналіст. У мене є сюжет.
Осоромлений хижак повертається додому
розповісти про свою ганебну поведінку.
А ще він підніме завісу,
що приховує корпоративних ляльководів.
Які, по суті, керують усією країною.
Тобто...
зробімо це.
Алекс ніколи на це не погодиться.
Ніколи в житті. І Чіп теж.
Слушно. Алекс на це не піде
з багатьох причин.
По-перше, тому що й сама не безгрішна.
Що ти кажеш?
Вона...
Вона не була сліпа.
А щодо Чіпа, то він труп.
Він цього не переживе.
Ворожіння на чайному листі
ніколи не обманює.
Знаю, що ти хочеш.
Невже? Розкажи, який у мене мотив.
Усі тільки про це й говорять.
Ти робиш це не через альтруїзм,
не для того щоб вигнати поганих керівників UBA.
Ти хочеш виправдатися.
Я в це не влазитиму.
Бредлі.
Є докази.
І я можу знайти свідків.
Яких свідків?
Прямо зараз згадав одну жінку,
з якою в мене був роман.
Вона використала мене, щоб отримати підвищення.
Вона не зла мене.
Думаю, вона мене підтримає.
Я пропоную тобі новину.
Це важливий сюжет.
Він має значення.
Він може все змінити. Ти знаєш.
А якщо цей сюжет знищить не лише канал,
але й шоу, і всіх працівників?
Так, це може статися. Це ризик.
Але спитай себе, чи варто ризикнути.
Дай мені відповідь.
Незабаром.
Бо я це зроблю, з тобою чи без тебе.
Господи, просто скажіть, що сталося.
Я розумію, це щось жахливе.
Хтось хворий?
- Ні. Ніхто не хворий. - Ні.
Ніхто не хворий.
Ліззі.
Ми тебе дуже любимо.
Нічого не зміниться.
Ми сім'я і завжди будемо...
До чого ти ведеш? Скажи вже.
Ми з батьком розлучаємося.
Що?
Ні.
Ви казали, що роз'їхалися, щоб усе утрясти.
Так скоро утрясли?
Це й була причина.
Так, доню.
То ви мені збрехали?
- Ні. - Ні.
Ні, доню, ми тобі не брехали.
І ми намагалися утрясти.
Старалися.
- Невже, мамо? - Так.
Коли? Де? Як ти старалася?
- Як намагалася, мамо? - Не треба, Ліззі.
Усе гаразд.
Я багато років старалася, доню.
Навряд чи ти старалася. Думаю, ти прикидалася.
Наше життя завжди підлягало твоїй роботі.
Ти кажеш, що тобі важко, але ти любиш свою роботу.
- Вона тобі потрібна більше за нас. - Ні. Так нечесно.
Це неправда.
Ліззі, я люблю тебе понад усе на світі.
Ти так кажеш, але ми для тебе не на першому місці.
Ні, Ліззі. Мама тебе дуже любить.
Доню, я стараюся як можу.
- Я робила те, що мусила. - Так, для себе.
А ми давали тобі можливість.
Схоже, терапія починає діяти.
Не докоряй мені терапією.
Я не мала нормальної сім'ї й нормального життя.
Тебе ніколи не цікавили мої й татові справи.
Ми були твоїми чірлідерами й помічниками.
Ми не були головні.
Що ж.
Ліззі.
Це я попросив розлучення.
Якщо це правда, значить, вона не лишила тобі вибору.
О боже.
Підеш до неї? Вона засмучена.
- Вибач. - Та годі. Їй треба...
Їй треба когось звинуватити.
Так, можливо. Ліззі.
- Господи. - Ліззі.
О чорт.
Гаразд.
Чорт.
«Я зловживав своєю владою як президент.
І не повністю виконував присягу».
Це по-друге.
І, по-третє,
«я два роки завдавав американцям непотрібних страждань
і прошу вибачення».
І ви пояснили ваші мотиви...
У мене очі досі припухлі?
Я б тебе не випустила з мішками під очима.
Так, спокійно.
Я це відчуваю.
- Дякую. - Прошу.
Привіт.
- Так? - Привіт, я...
Доброго ранку.
Хотіла привітатися.
Так.
Добре, що ми не на пожежі.
Так, звісно.
Якби довелося провести ще одну ніч у «Сафарі-Інн»,
я б просто померла.
Як твої справи?
Учора ввечері довелося сказати Ліззі.
Ми з Джейсоном
їй сказали.
Мені дуже шкода.
Так.
Це було як здирання пластиру?
Здерли.
Швидко й боляче.
У тебе буває таке, що ти не знаєш, хто ти
й чого хочеш?
Раптом нічого не відчуваєш?
Щось таке буває.
Це неприємно.
Я можу чимось допомогти?
Так. Можеш перенести фотосесію?
На вечір?
Це ж треба фальшиво всміхатися...
Я знаю, про що ти.
Чому я хвилююся, як школярка?
Бо твоє обличчя розклеять по всьому Нью-Йорку.
- О господи. - На автобусах, будинках.
Ще не бачила себе на будинку.
Так.
Чому це так важливо?
Ну,
щоб стерти Мітча Кесслера з пам'яті людей.
Ніби він тут не працював.
Ти за ним скучаєш?
Так.
Ти... говорила з ним після звільнення?
Я зв'язувалася з ним кілька разів.
Каже, те, що тебе взяли – божевілля.
Тут він не помиляється.
Так. Мітч нечасто помилявся.
Засранець.
Але шоу мусить тривати.
- Мусить. - Побачимося за столом.
Побачимося.
Дякую, що завітала.
Так.
Якщо ви такі як я,
то теж мріяли про день, коли роботи увійдуть у наше життя.
Вірус пташиного грипу перенесемо в блок D.
Від ЦКЗ відповіді немає,
до біса їх і птахів.
У нас дірка в блоці C.
Треба швидко її заповнити. Слухаю ваші пропозиції.
Інтерв'ю Бредлі з тренером,
який давав допінг гравцям.
Сильне інтерв'ю. Вона його шкварить.
Це цікаво, але не так, як пташиний грип.
Воно провокує. Це про владу, маніпуляції.
Буде резонанс на всі США.
А звіт про зміну клімату?
Ми це вирізали.
- Змінили думку? - Звіт сухий.
- Нічого цікавого. - Те, що людство
згорить через 20 років, досить цікаво.
Двадцять років? Я це пропустила.
- Читай між рядків. - Там цього нема.
Добре. Годі.
Піде інтерв'ю Бредлі.
Міа має рацію. Воно сильне.
Але зміна клімату – це справжні новини.
Заспокойся, Нікі.
І пов'язано з нашими пожежами.
Не тисни. Чіп – твій начальник.
Твій теж, не лижи йому зад.
Усі вже знають, що ти це вмієш.
Так. Я надішлю найкращі побажання усій родині.
Так, звісно.
А зараз у нас цікаві новини...
Вибач, це... Вибач, Міа.
Та нічого. Забудьмо.
Сьогодні вийшла вражаюча книга
Френка Марклана «П'ять днів у жовтні».
Ми про це не забудемо.
Збирай речі. Тебе звільнено.
- Що? - Чіпе.
Геть з моєї апаратної.
У студії обговорити суперечливі моменти
його книги.
Я дуже радий поговорити з вами, Бредлі.
Дякую, Алекс.
А тепер важливі новини з Вашингтона...
Клас. Це...
Конгрес розглядає проекти допомоги жертвам.
Чудово.
Мене покарали за те, що всі тут
кажуть за її спиною півтора року?
- Оце чудово! - Вимітайся!
Дякую.
Президент наклав вето, конгрес має почати спочатку...
Починаємо пряму трансляцію.
Тут немає нічого цікавого.
Треба випустити шоу. До роботи.
Кореспондент у Вашингтоні Андреа Лассон.
Прямий ефір.
- Візьми його назад! - Ти що, знущаєшся?
Думаєш, допоміг мені? Це не так!
Міа, це не через тебе.
Ти зробив тільки гірше!
Що ти від мене хочеш?
Не я трахався з Мітчем!
Не я приймав те жахливе рішення!
Але щодня розплачуюся за це я!
Я не можу...
Я не ідеальний. Знаю. Та я не можу все виправити.
Усі тут на мене так дивляться?
Міа, мені терпець урвався. Вибач. Я не...
- Мені треба працювати. - Вибач. Чорт.
О чорт.
Після сюжету – погода.
Великі фронти...
- Ти щось хотіла? - Перевір пошту.
- Що? - Ти отримав імейл?
- Їх багато. - Перевір!
Гаразд.
Чорт.
Зі мною хочуть поговорити кадровики. З тобою теж?
- Знають? - Може, нас хтось побачив і сказав.
Моє тіло входить у шок.
Я відчуваю слабкість і вся спітніла. Що робити?
Не ригай. Випий апельсинового соку.
Янко, мені страшно.
Тихо. Дай сюди.
Послухай мене.
Ми сходимо в кадри разом і скажемо, що зустрічаємося.
Хай поставлять позначку про це. Ми їх випередимо.
У мене інша ідея. Піти в кадри і все заперечувати.
- Це не допоможе. - Клінтону допомогло.
Клінтон отримав імпічмент.
Клінтон не отримав імпічмент, я забув.
- Дякую. - Ефір через 60 секунд, Янко.
Зрозуміло, дякую.
Я тебе кохаю.
І не хочу цього приховувати.
Я хочу запросити тебе на вечерю у хороший ресторан,
ми б замовили стейк і вино,
я тримав би тебе за руку й цілував.
Розповідав би дурні анекдоти.
Підеш зі мною?
- Янко. - Час настав.
Зустрінемося в кадрах.
Після фотосесії.
Скоріше б.
Починаємо через...
п'ять, чотири, три...
Дякую, Андреа. Чудовий репортаж. Це вражає.
Бредлі на національних каналах не працювала,
але вона прийшла до нас, маючи величезний досвід.
Наші проблеми з нею як з ведучою виникали, бо ми...
Тобто, якщо чесно,
я не одразу перекроїв шоу під її талант.
Це як змусити Стефа Каррі грати на штрафному майданчику.
Це погана стратегія тренера.
Маючи такого гравця, як Бредлі,
її треба ставити на трьохочкові
й не блокувати.
Тепер починається найцікавіше –
можна сидіти й спостерігати за її роботою.
Чудово. Дякую.
- Це все? - Так. Це все.
Завдяки аналогії з баскетболом
вийшов чудовий портрет.
Ти не спитала про Мітча й ці справи.
Я не маю часу на шаблонні заперечення.
Усе потрібне я почула.
Це ти так думаєш.
Це правда?
Я ж пишу статтю не про це.
Ти маєш радіти, що тема інша, Чіпе.
Меґґі.
Зроби ласку.
Можна поговорити з тобою відверто?
Що?
Я намагаюся... Я можу тобі сказати...
Я можу з тобою дечим поділитися,
вказати на деталі,
які звинувачують керівництво каналу.
Найвище керівництво.
Звісно, це таємниця.
Якщо тобі цікаво, зв'яжися зі мною.
Я тебе правильно розумію?
Так, усе правильно.
Це на тебе не схоже.
У тебе репутація доброго солдата.
Так. Але цей добрий солдат...
не дуже розуміє, кого він захищає.
Чому ти став такий сміливий?
Може, через 15 років співучасті?
Ні. Вибач.
Совість за одну ніч не з'являється.
Особливо якщо завідуєш найціннішою частиною
багатомільярдної корпорації.
Совість тоді з'являється...
якщо дозволить хтось із корпорації.
Меґґі, я пропоную добрий сюжет.
А я шукаю ще кращий.
Ну все.
Подумаймо обоє, і я подзвоню.
Корі, з мого офісу зв'яжуться з твоїм про організацію зустрічі.
Добре.
Чудово. З ким?
Не кажи. Люблю несподіванки.
З Марлоном Тейтом.
Можливий виконавчий продюсер «Ранкового шоу».
Чіп нарешті отримав інфаркт?
Чорт. Співчуваю.
Внутрішнє розслідування завершується.
Невідомо, що буде у звіті,
треба бути готовими до всього.
Марлон – молодець. Я давно його знаю.
Він з вечірніх новин, але ранкові розуміє.
Дякую за рекомендацію, Фреде.
Це не рекомендація.
Візьмеш Марлона.
Я зрозумів, Фреде.
Я, як голова відділу новин, це обміркую.
Хочеш мені щось сказати?
Так.
- Ти щасливий, Фреде? - Вибач?
Ти взагалі щаслива людина?
У тебе є дружина, кілька будинків і канал,
та схоже, що тебе це не задовольняє.
Я ні разу не бачив, щоб ти усміхався
довше, ніж дві секунди.
Шкода, бо усміхатися – це весело.
Це приємно.
Приділяй більше часу улюбленим заняттям.
Можливо, ти скоро матимеш більше вільного часу.
Це просто особиста порада. Не хочеш – не слухай.
Я вирішив це сказати...
поки в тебе на обличчі не застигла постійна гримаса.
Розкажеш потім про Марлона.
На жаль, зараз не найкращий час для розлучення.
Ви вважаєте, що для розлучень буває добрий час?
Ну, якщо з людини знущалися,
то подати на розлучення – це сильний хід.
Коли береш життя в свої руки.
- У вас таке було? - Знущання?
Ні. Не було знущань. Невдача.
Так, викреслюйте.
Боже мій. Ви що, жартуєте?
Це шлюб. Шлюби розпадаються.
Шлюби знаменитостей взагалі треба міряти собачими роками.
Тоді наш з Джейсоном шлюб тривав би 140 років.
Успіх.
Люди подивляться на це інакше.
Насамперед подумають, що у вас був роман з Мітчем.
- Якщо був, нестрашно. - Гаразд.
Просто... скажіть нам.
- Краще випередити чутки. - Так.
Усі в будь-якому разі помітять, що дружина Мітча
подала на розлучення прямо перед вами.
А ще важливо, хто з вас подає на розлучення.
Якщо ви, вас вважатимуть безсердечною.
А якщо Джейсон, то всі подумають, що він застав вас з коханцем.
Або що більше не міг терпіти поруч з собою знаменитість,
бо ви тоді будете жалюгідна.
Чи, може, Джейсон зраджував вас з молодшою жінкою?
Це добре зіграє.
Люди жалітимуть вас.
Але й співчуватимуть,
тож обов'язково розкажіть про це.
Деніеле, у тебе чудове шоу.
Навіть я його дивилася. Алекс плаче через собаку.
Як таке не подивитися? Але це не надовго.
Ти поки що в команді переможців.
Та найкраще те, що шоу номер два
озолотить талант, який виведе його на перше місце.
Зарплата в UBA мене влаштовує.
А що не влаштовує?
Мене в UBA не влаштовує те, що вони виставили двох білих жінок
і показують, які вони прогресивні, бо в них ведучі – жінки,
а темношкірі лише
носять за ними шлейфи.
Мене б це бісило.
Ось що бісить мене.
Заради «РШ» я покинув улюблену роботу,
мене відзначили за проникливість
і обіцяли давати завдання, які мені подобаються.
А замість цього я веду бісів «Твіст».
І хоча мені приємно, що ти мною цікавишся,
боюся, що на «YDA» я вестиму
той самий «Твіст», але довший.
Я хочу вести новини.
Хочу, щоб людям це було цікаво.
І мені цього досить.
Тому я й кличу тебе на «YDA».
Деніеле, ти гарний емоційний зануда, що любить серйозні новини.
- Я не жартую. - Я теж.
Люди дивляться «YDA», бо це весело.
Це легкий розважальний канал. Це робимо ми з Джиммі.
Мені подобається брати інтерв'ю у ще живих «Bay City Rollers».
Та ми не переженемо «РШ», якщо будемо лише розважати.
Нам потрібен нудний, серйозний зміст.
Потрібен політичний авторитет.
У тебе цього є багато.
«РШ» зараз вразливе.
Там є дорогі мені люди,
що постраждають від мого переходу.
Елісон, Янко...
Так, знаю. Твої друзі з «Особливої думки».
- Удар нижче пояса. - В ціль.
Усе одно це нелегко.
Сім'я «РШ» розвалилася,
і в неї все одно входили тільки Алекс і Мітч.
Якби ти це знайшов на WebMD.
Якнайшвидше, але я знати не хочу.
- Добре. - Дякую.
Де інші члени сім'ї?
Не знаю. Мабуть, гуляють з собакою.
Весела сімейка.
Так. Неблагополучна.
Як справжня сім'я.
Усе. Я вернулася.
Усі тут.
Знімемо цю щасливу фігню.
- Можна тебе на хвилинку? - Так.
Так.
Мабуть, мені доведеться оголосити про своє розлучення на наступному шоу.
- Боже. Співчуваю. - Нічого.
Просто хотіла тебе попередити про незручний ефір.
Незручні ефіри – моя спеціалізація.
Але дякую за попередження.
Звісно, це лишиться між нами.
- Аякже. - Дякую.
Я мушу бути обережна.
Я щойно говорила з кадровичкою, вона мене до смерті налякала.
Нагадала, що я заходжу на мінне поле здогадів...
про мій шлюб, душевне здоров'я і...
Мітча.
І навіть про тебе й мене.
Може, ми закохана пара.
Так би було краще.
Це все так жорстоко. Я завжди готова тебе підтримати.
Добре?
Чекай.
Взагалі-то.
Може, придумаємо щось разом?
Як оголосити розлучення?
Так, ти ж сидітимеш поряд,
- коли я це скажу. - Так.
Можна це обіграти як діалог.
Оскільки ти спеціалізуєшся на...
людському підході.
Це не завадить.
Можна обговорити це за вечерею у мене вдома.
- Було б чудово. - Так?
Так. Із задоволенням.
Я принесу чогось поїсти.
Не треба. У мене все є.
- Гаразд. - Так, леді.
Ви красуні. І ви готові.
То, може, почнемо?
Добре.
- Ми сім'я. - Господи.
- Фото. - Починаємо.
- Поїхали. - Щастя.
Щаслива сім'я. Так. Раз, два, три.
Усміхніться.
Нахиліться до мене. Добре.
- Завмріть. - Серйозно чи з усмішкою?
Добре. Отак. Чудовий кадр.
Раз, два, три. Підборіддя трохи вгору.
Трохи посуньтеся й нахиліться.
Добре. Усміхніться. Чудово.
- Гарно. - З цього боку я гірша.
Ти з усіх боків гарна.
- Я випила каву. - Дякую.
Бредлі, голову вище.
Раз, два, три.
Знаєш, Нікі просто пожартував.
Він хороший хлопець.
Нащо псувати йому життя через жарт?
- Він же вибачився. - Не я його звільнила, а Чіп.
Як скажеш.
Барте, перестань.
Так. Я перестаю.
Та інші люди не перестануть.
Агов, усі.
Хвилинку уваги.
Говорить Міа Джордан.
- Хвилинку уваги. - Що таке?
Привіт.
Я знервована жінка, з якої всі насміхаються
- і яка трахалася з ведучим... - Чорт.
Заради кар'єри.
Через мене його звільнили,
бо він не хотів кидати дружину.
Тепер я прагну помсти.
Усі, хто має член, будьте обережні,
бо я тепер ненавиджу члени.
Члени, стережіться!
Не виходьте з дому ввечері без супроводу,
бо мстива шлюха-феміністка
Міа Джордан десь поряд.
Треба щось зробити?
Ні, нехай говорить.
- Міа, вибач. - Заткнися, Барте.
Я розумію.
Я в курсі того, що всі про мене говорять.
А тепер, очевидно,
я особисто вигнала Нікі, злила інформацію про Мітча в «Таймс»,
ще я вбивця Зодіак,
і, мабуть, я вбила ерцгерцога Франца Фердинанда.
Список дуже довгий.
Я можу багато що заперечувати.
Це здебільшого брехня.
Дурні плітки. Та я так...
жахливо втомилася.
У мене немає сили це заперечувати.
Та й нащо?
Усі вже давно вирішили, у що вірити.
Хтось із вас мене ненавидить, хтось жаліє,
хтось вважає мене жертвою,
хтось – повією.
Кожен має власну думку, і знаєте що?
Майте її.
Я просто хочу жити далі.
Міа, поклади мікрофон...
Чіпе, я майже закінчила, хіба що ти хочеш вступити в діалог.
Гаразд, продовжуй.
Ми всі люди.
У всіх є про що жаліти.
Неважливо, на чиєму боці ми в Me Too,
ми всі люди, які хочуть працювати,
працювати добре.
На цьому я й хочу зосередитися.
На своїй роботі.
Я хочу, щоб мене у світі знали
не тільки за трах з Мітчем Кесслером,
і думаю, я на це заслуговую.
Що ж, народ...
Прислухаймося до цієї поради і...
вертаймося до роботи.
Міа.
Бредлі.
Я не сказала. Я хотіла бути твоїм продюсером.
І не хотіла тебе розчаровувати.
Не розчарувала.
І я рада, що ти це зробила.
Жаль, що тобі довелося переживати це самій.
Дякую.
Усе, треба готувати завтрашнє шоу.
- Добре. - Завтра о десятій?
Так, годиться.
Отже, Клер,
містер Флорес заявив, що хоче вказати в досьє про ваші стосунки.
Ну, сказав він,
але ми обоє цього хочемо,
і якщо можна, конфіденційно.
Я б хотіла зрозуміти, з чого почалися ці стосунки.
Ви були ініціатором роману?
Ні. Я б ніколи про це не подумав.
Ні, ми стали друзями.
Клер допомагала мені,
вона була готова слухати й цікавилася моєю роботою.
Таке буває нечасто.
Люди вірять прогнозу,
але не сприймають його серйозно.
Та не Клер.
У нього такий сексуальний мозок.
Те, що ми почали займатися сексом, не злочин.
Я так не казала.
Просто спитала, як дійшло до сексуальних зустрічей.
«Просто спитали». Це ввічливий спосіб
поцікавитися тим, що вас не стосується.
Ні, це я перервав поцілунок.
Авжеж, я переживав, що це неприйнятно.
Я заперечував свої почуття.
А вона зовсім не переймалася.
Вона сказала, що я їй подобаюся
вже деякий час.
Я був здивований.
Так, у той вечір у нас був секс.
Так, у квартирі Янко.
Але лише тому, що він уміє готувати,
а паелью я люблю.
Потім я запросив її на вечерю,
і ми вирішили зберігати це в таємниці.
Це я з ним фліртувала. Я погана.
Я не казала, що хтось із вас поганий.
Але ви так думаєте, правда?
Що він мене спокусив,
бо його посада вища.
Ми часто думали зізнатися...
Та зізналися, аж коли вас викликали.
Так. І ви можете звинувачувати нас у цьому.
Можете порівнювати наші стосунки
з жахливою поведінкою Мітча Кесслера.
Розумієте, Шейло,
саме тому ми й вирішили мовчати.
Містер Флорес просив вас робити щось неприємне?
Ні.
Ніколи?
Ну, він попросив мене прийти сюди, і мені це неприємно.
Ви тут робите шляхетну справу.
І я вдячний вам за всі ці складні питання.
Але ми з Клер надіємося, що покажемо новий спосіб
будувати стосунки на робочому місці.
Ви вважаєте, що у вас серйозні стосунки з містером Флоресом?
Причому тут це?
Бо ми повинні з'ясувати,
чи можете ви працювати в одному колективі.
- Тобто мене можуть звільнити? - Ну, просто...
А бісового синоптика не звільните.
Клер, я не кажу, що щось таке буде.
Я взагалі не хочу тут бути. Це була помилка.
Дати вам хвилинку?
Ні, я вийду від вас негайно.
Клер, ми зобов'язані вас розпитувати.
А я хочу захистити своє особисте життя.
Ви самі вирішили прийти.
Нічого я не вирішувала.
Клер?
Що?
Вам допомогти закінчити ці стосунки?
Боже мій.
- Господи. Усе гаразд? - Не знаю.
- Що вони нам зроблять? - Янко! Обережно.
- Я знаю. - Люди.
Знаю, але... Це таке полегшення.
Думаю, все буде добре.
А в тебе як пройшло?
- Складно описати... - Привіт.
Добраніч, Янко.
Я зроблю тобі дослідження для інтерв'ю з Холмсом за годину.
- Добре? - Так.
- Добраніч, Клер. - Добраніч.
- Привіт. - Привіт.
- Як справи? - Добре.
Вибач, я просто замислився про дощ.
Завтра дощ, треба взути гумові чоботи.
Зрозуміло. А з Клер усе гаразд?
Так, думаю, усе добре.
- Ясно. - Вона дуже талановита.
Я радий, що ти це помітила й дала їй шанс.
- Привіт. - Кумедна зустріч.
Малоймовірна.
Не соромся, що чекала
цілу годину біля ліфта,
щоб мене підловити.
Ти смішний.
Така дурість, що ми живемо в одному готелі.
Ніби сусіди в гуртожитку.
У мене ідея.
Відпустімо наші машини й пройдемося до готелю пішки?
Чому нас возять?
Ми ж у Нью-Йорку. Його треба відчути.
Ого. Хтось у цій будівлі хоче вийти на вулицю?
- Так. - Уперед.
О, так.
Ти був на тому тижні вдома. Добре спати в своєму ліжку?
Здебільшого я сидів у кінозалі, дивився пілотні епізоди.
Було щось цікаве?
Знаєш, місяць тому я сказав би «так»,
але я зрозумів,
дивлячись ці дорогі вражаючі вигадки...
- Так. - Що правда дивніша за вигадки.
- Тобто серіали були нормальні. - Так.
Деякі – досить непогані.
Але не схожі на правду, реальне життя.
Тепер мене це цікавить, Бредлі. Дуже дякую.
Я люблю правду.
Хоч я часто через неї була бита,
та я її люблю.
Зробімо якусь дурницю.
Хочеш утнути дурницю?
- Залежить від того, про що ти. - Ось що я думаю.
Ходімо в Центральний парк кататися на каруселі.
Ні. В кареті.
Це буде політично некоректна й весела дурниця.
Хоч я люблю дурні розваги,
та зараз я трохи зайнята.
- Що ж. - Може, іншим разом?
Це єдина пропозиція.
Звісно, що ні.
ШКОЛА ВОЛКОТТ НЬЮ-ЙОРК
ЛІЗЗІ САМАНТА
- Привіт, доню. - Ти чого ти?
Я принесла піцу.
Я вже пообідала.
Доню, мені треба з тобою поговорити.
Тут Саманта.
Я якраз збиралася в бібліотеку.
Привіт, Сем, як справи?
Привіт, Алекс, усе гаразд.
Заходь, мабуть.
Треба було попередити, що я прийду.
Так, мабуть.
Що?
Ого. Гаразд.
Пробач, що я розбила тобі серце.
Мені дуже шкода.
Чому саме тепер?
Це пов'язано з Мітчем?
Ні. Звісно, що ні.
Справді?
Ти сама не своя, відколи він пішов,
робиш різні дурниці.
«Сама не своя»?
Отак ти оцінюєш те, що я переживаю?
Ти раптом представила Бредлі Джексон.
У «Пейдж Сікс» писали, що ти блукаєш по студії без діла.
Ліззі. Ти читаєш «Пейдж Сікс» і віриш у це?
Що ж.
Знаю, це боляче.
Тобі не боляче. Тобі байдуже.
Що?
Тато дуже тебе любить. Він усе для тебе робить.
Чому тобі не підходить?
Доню, це не через те, що він мені не підходить.
Він розумний, гарний і веселий.
Професор Нью-Йоркського університету.
Його книги зі світової економіки стали бестселерами.
Я все це знаю, доню.
Чому ти така егоїстка?
Ліззі, доню. Ти бачиш тільки те,
що можеш бачити, і так має бути.
Та 25 років – це дуже довгий час.
Ми були геть інші, коли познайомилися.
І ми просто...
Я просто більше його не кохаю.
Уже багато років.
Я намагалася, доню.
Навіть не можу сказати, як мені було самотньо.
І я знаю, тебе це бісить і ображає.
Я просто хочу пояснити тобі, що не все так однозначно.
Зараз я надто ображена й зла для цього, мамо.
Добре, доню, може, просто...
Ми завжди підтримували одна одну. Завжди.
Ти моя дитина. Не треба зараз сваритися.
Краще йди звідси.
Як ти можеш так поводитися?
Як я поводжуся?
Я не збираюся тебе няньчити.
Що ж. Тоді я піду.
Чудово. Поділися цим з Америкою. Вони тебе підтримають.
Пішла ти, дочко. Пішла ти!
Ти справді це сказала?
Так, я сказала: «Пішла ти».
Як ти взагалі смієш?
Після всього, що я зробила й дала тобі.
Моє життя. Мою любов. Моє тіло.
Твоя велика голова розірвала мені вагіну.
Мені її потім зашивали.
Ти цього не знала?
І я лишилася з твоїм батьком,
який доводить мене до сказу своїм поблажливим тоном.
Він розмовляв зі мною, ніби мені п'ять років.
Я втомилася від цього.
Я хочу щастя. Я заслужила щастя.
Я людина, Ліззі.
І ще знаєш що?
Не смій докоряти мені моєю роботою,
маленька міс «Я-така-прогресивна».
Так, я тяжко працювала, щоб стати тим, ким я є.
І я цього хотіла.
Я хотіла стати кимось. Щось значити в цьому світі.
Я не знала, що це злочин.
Життя не ідеальне, мала!
Ми не маємо всього, що хочемо.
Ти молода. Побудуй собі яке хочеш життя
і побачиш, як це легко.
І перестань злитися, жалітися й лаяти мене.
І сама купи собі піцу.
Це моя піца. Я її забираю. Я на неї заробила.
- Пішла ти, мамо. - Пішла ти, доню.
Алло?
Це Бредлі Джексон.
Якщо хтось підтвердить твою розповідь,
мене це може зацікавити.
Добре.
Привіт, мала.
Мітч. Ти чого тут?
Я тобі був допоміг.
Пора за це віддячити.