Oj. Det var ett tag sen vi pratade utanför jobbet.
Hur mår du?
Jag mår fint. Vad...
Hur hittade du min lägenhet?
Tja, allt kunde de inte ta ifrån mig.
Jag har kvar min kontaktlista.
Får jag komma upp ett par minuter?
Det är en sak jag vill prata om.
Jag väntar gäster.
Vi kan prata här.
Vad är det?
Okej, minns du för några år sen,
närmare bestämt,
du låg med mig och använde det till att få jobbet som huvudbokare.
Och jag dömer dig inte.
Jag hade gjort precis samma sak.
Jag beundrar dig för det,
och jag kanske till och med blev en aning sårad.
Men jag kom över det.
I alla fall... Minns du den kvällen?
Jag... Jag tänker inte...
Okej. Du utnyttjade situationen. Jag fattar.
Men då måste du acceptera konsekvenserna.
Jag behöver din hjälp.
Jag behöver bevis på att Fred sopade mitt så kallade "uppförande" under mattan.
Du är det levande beviset på Freds delaktighet.
Och därför vill jag att du uttalar dig inför en reporter.
Vill du att jag vittnar mot Fred?
Jag vet. Det är mycket begärt.
Hur kan jag det? Det är mitt jobb och min karriär vi talar om.
Jag vet. Och du förtjänar den, anser jag.
Du är jävligt bra på ditt jobb.
Det kan vara anonymt om du inte vill bli identifierad.
Jag behöver bara nån som bestyrker det här.
Jag... Jag vet inte.
Vet du, när jag först träffade dig, vet du vad jag tänkte?
Jag greps av din framåtanda och idealism.
Och det du gjorde...
var att liksom ta mig med överraskning.
Att göra det valet kostade säkert på.
Och du tänker säkert fortfarande på det valet.
Jag medger att jag har tvingats att rannsaka mig.
Så varför är Fred den ende som inte behöver rannsaka sig?
Jag vet att världen har förändrats,
men ska inte samma regler gälla för alla?
Jag antar det.
Jag har redan börjat prata med reportrar.
Historien kommer ut hur som helst.
Att kontrollera narrativet är mäktigare än du kan föreställa dig.
Okej. Jag ska tänka på saken.
Det är allt jag begär.
Tack.
Tack, Hannah. Du är nåt alldeles extra.
Skit också.
Hallå.
God kväll, ms Levy. Jag har Bradley Jackson här.
- Fan också. - Ska jag släppa in henne?
Ja... Ge mig ett par minuter.
- Skicka upp henne sen. - Okej.
Okej. Fan.
Herregud.
Hoppa inte. Drick istället.
Vilken utsikt. Den...
Ja.
Hela din våning är... Wow.
- Tack. - Wow.
Tack. Ja, jag fick den... femte året.
Det måste ha känts jättebra.
Ja, den kändes som en fästning.
Så det kändes bra ett tag.
- Skål. - Skål.
Jag vet att det här är svårt.
Ja. Det är det.
Men jag tycker att det är rätt att du berättar för oss hur du känner.
Okej. Jag känner bara att...
Jag hoppas att genom att jag berättar om min skilsmässa,
så inser folk att...
mitt sexliv kommer att bli bra mycket bättre...
äntligen.
Det måste du nog säga.
Ärlighet är alltid bäst. Och folk gillar det.
Herregud. Ska vi gå med i Tinder?
Du är singel. Vi gör det tillsammans.
- Säg att du skojar. - Visst skojar jag.
Visst skojar jag.
Ja.
Har du nånsin varit intresserad av äktenskap?
Nej.
Oj. Det var ett väldigt definitivt "nej".
Ja. Jag har sett äktenskap.
Jag passar inte för det. Jag tror nog inte på kärleken.
Äktenskap är ett alldeles för stort steg för mig.
Så synd.
Tycker du det? Tror du fortfarande på det?
Ja. Det gör jag. Jag tycker att... själva begreppet är härligt.
Jag tycker att partnerskap är tjusigt, oavsett i vilken form
eller hur länge det varar.
Jag vill prata med dig om en sak.
Men jag vet inte var jag ska börja.
Herregud. Jag spydde som en räv inför dig. Börja var du vill.
Okej.
Det finns en intervju jag skulle vilja göra.
Jag tror att det vore väldigt bra för oss och för programmet.
Men jag vill säga direkt att ämnet är känsligt.
Tala klarspråk. Vad är det?
Okej.
Mitch kontaktade mig och vill att jag intervjuar honom i programmet.
Va?
Han har självklart en baktanke.
Han vill avslöja att Fred Micklen främjade en kultur som tystade kvinnor.
Han vill ha hämnd, på ett lågt och uppenbart sätt.
Men för att kunna anklaga Fred måste han medge att han var en del av problemet,
och det är en rätt fantastisk utgångspunkt för en intervju.
Jag vet att jag kan pressa honom rejält, särskilt med din hjälp.
Och om vi kan sätta dit Fred på samma gång?
Jag menar, vilken grej.
Vad vill... Vad vill du att jag ska säga?
Jag vill höra din ärliga åsikt.
När du sa att... Att han kontaktade dig,
menade du per mejl eller telefon eller...
Vi träffades personligen.
Okej.
Borde du inte ha pratat med mig först?
Tja... Det borde jag ha gjort.
Men det gjorde du inte.
Jag trodde väl att du skulle avråda mig.
Och jag ville höra vad han hade att säga.
Det kändes oansvarigt att inte göra det.
Jaså, oansvarigt?
Ja. Oansvarigt.
Alex, jag skulle inte komma till dig med det här
om jag inte såg det som en möjlighet för oss båda.
Sluta säga "oss". Det finns inget oss.
Du intervjuar honom och jag blir syndabock.
- Låt mig prata färdigt. - Herregud.
Jag tror inte att det skulle bli så.
Han vill inte bara åt Fred Micklen. Det förstår du väl?
Han vill åt alla. Han vill ha sällskap i sitt elände.
Och vet du vad? Det inkluderar mig.
Jag låter inte det hända.
- Hur då? - Jag skyddar dig. Jag...
Lägg av! Jag behöver inget beskydd.
Jag har inte gjort nåt fel. Det var Mitch.
Och om Fred underlättade det, vem fan bryr sig?
- Det är affärer. - Jag har inte...
Han skyddade Mitch för att han drog tittare,
och det var en mansklubb och allt annat du försöker påpeka.
Alla vet att tystnadskulturen existerar!
Du behöver inte berätta för oss alla hur världen fungerar.
Du behöver sätta dig ner och göra ditt jobb,
vilket inkluderar en gnutta lojalitet mot mig.
- Lojalitet? - Ja!
- Jag ska väl gå. - Ja, gör det.
Du förstår väl varför han kontaktade dig? För du är ett lätt mål.
Han tänker få det han vill och framstå som offer
på bekostnad av din karriär och mitt program.
Och med tanke på hur lätt du gick på det, hade han inte fel.
Jag hittar ut själv.
Gör det.
Jösses, Bradley Jackson.
Bradley Jackson på The Morning Show? Herregud.
Tyst med dig? Är du upptagen?
Ja, jag har möten
och överväger mina alternativ.
- Hur så? Saknar du mig? - Nåt ditåt.
Vad står på?
Jag vet inte. Jag...
Har jag förstört våra liv?
Jösses. Måste jag komma upp och ge dig en jävla kram?
Jag menar allvar, Hal, jag...
Vi hade det okej som familj.
Alltså, inte jättebra,
men vi fungerade.
Och...
pappa kunde ha kommit undan ostraffad.
Ingen såg nåt. Ingen visste utom du och jag.
Och... Av nån anledning fick jag för mig
att jag kunde göra nytta om jag...
Om jag skvallrade på honom.
Så jävla arrogant.
Och vilken nytta gjorde jag?
Pappa åkte i fängelse, mamma blev psykfall,
jag blev en argsint satmara.
Du har alltid varit en argsint satmara, men...
Jag lever om samma mönster gång på gång.
Jag är bara... trött på mig själv. Jag...
- Är du färdig? - Ja.
Pappa var ett fyllo. Han körde ihjäl ett barn.
Om du inte hade anmält honom, hade det kanske hänt igen.
Hur ofta körde han berusad med oss i baksätet?
Du gjorde mig inte till missbrukare. Jag är en missbrukare för att...
jag är funtad fel.
Vet du varför jag kommer att bli bättre?
För att droger är skadliga för dig?
Nej, för att...
du verkar anse att världen är värd att rädda,
och det är underhållande att titta på.
Jag har haft parkettplats hela livet.
Det är kul att alla andra också får titta på nu.
Jag ska bli bättre, så jag inte missar hela showen.
Om du har svårt att få vänner där uppe, kan de dra åt helvete.
Du behöver dem inte.
De vet inte vad som är upp eller ner, och du måste tala om det för dem.
Jag saknar dig.
Jag älskar dig, brorsan.
Jag älskar dig också.
- Hej, Mitch. - Hej, Billy.
- Välkommen hem. - Tack.
- Skönt att ha dig tillbaka. - Kul att se dig.
Bra att du kom förbi,
för många tycker att du blivit orättvist behandlad.
Vi lever i en sjuk värld.
- Tack, kompis. - Håll ut.
Det värmer verkligen.
Hej. Det är Alex. Förlåt att jag ringer så sent.
Du är väl förvånad att höra från mig,
men det är hög tid att vi pratar, tror jag.
Kan vi träffas på lunch imorgon? Det skulle betyda mycket för mig.
Uppfattat.
Herregud. Okej.
Herregud.
Vi är tillbaka om 30, allihop.
Jag måste bara säga att ni är så fina ihop.
KVINNLIGA FÖRETAGARE
Som att se en jättebra tennismatch.
- Oj, tack. - Oj, tack.
Maria gav oss en bra övergång.
Missa inte henne som gäststjärna...
Maggie.
Sätt dig. Gör mig sällskap.
Titta. Våra lysande stjärnor. De är rätt speciella, va?
Du har lyckats hålla tåget på spåret.
Gratulerar.
Jag känner mig så viktig.
Om du vill ha ett citat till artikeln om Bradley kunde du ha ringt.
Jag är inte här för ett citat om Bradley eller för en drink.
Fresta mig inte, Maggie. Jag älskar gissningslekar.
Bra. Då berättar jag.
Jag kom för att ta reda på om du planerar ett maktövertagande.
Alltid.
Vilket av dem syftar du på?
Jag har talat med nån på insidan.
De vill att jag undersöker ett påstående
som skulle kompromettera Fred och hela tv-bolaget.
Så mycket komplotter och intriger.
Jag behöver nog nåt mer specifikt än en anonym källa.
Jag lämnar inte ut mina källor.
Okej, då.
Men den här personen
skulle inte riskera att säga nåt utan att ha beskydd.
Jag antar att det beskyddet är du.
Om jag inte var en bättre journalist skulle jag säga: "Jag vet att det är du."
Okej. Jag kan nog förstå varför du gör ditt drag.
Du är ny.
Du tror dig vara osårbar, men det är du inte,
och du börjar just inse det.
Alla vet att Fred inte ville anställa dig.
Styrelsen tvingade honom. Det vet även du.
Det visste jag inte. Jag börjar snart gråta.
Han tänker behålla dig så länge han är tvungen,
vilket är högst två år eller så.
Så jag antar att om nån kommer till dig med en story
om din chefs delaktighet,
vilket ger dig en bra maktposition, så säger du ja.
Vad du missförstår, Maggie,
är hur lite jag bryr mig om det här jävla jobbet.
Jag får ett nytt.
Du har faktiskt lite rätt i att jag inte gillar Fred.
Men jag är inte rädd för honom.
Han är Trollkarlen från Oz, en svag man som gömmer sig bakom ett draperi.
Om han vill sparka mig så gör han det. Jag behöver inte det här jobbet.
Jag har bara det här jobbet för att det är kul.
Jag är väldigt duktig på det,
och det är lättare att få ligga när man är anställd.
Vad du inte vet är att när jag började
gav Fred mig storyn om UPLA-fusionen.
Den gav mig min start som mediereporter.
Man känner en viss lojalitet mot en sån person.
Inte en absolut lojalitet.
Men tillräckligt så att när man undersöker ett myteri mot honom,
gör man allt för att se till att man inte har falska uppgifter.
Det ska bli kul att prata med honom.
Lycka till med det.
Det kostar på att erkänna att man haft fel, men jag bryr mig om programmet,
lite för mycket för att låta mitt ego komma i vägen.
Det var mitt ego som fick mig att välja Bradley,
och det har försatt oss i en väldigt farlig situation. Allihop.
Trodde hon att du skulle säga ja till en intervju med Mitch?
Ja. Det trodde hon.
Och hon tror att Mitch vet nåt som kan fälla dig.
Helt otroligt. Jag är förbluffad. Jag vet att Mitch är desperat,
- men det här är oacceptabelt. - Jag vet.
Vi borde ha kickat henne
när hon pratade om sin abort i sändning, precis som du sa.
Och jag... Jag vet inte, Fred...
Jag tror att jag... Jag tappade koncepterna helt.
Jag tror faktiskt det. Och det är pinsamt.
Vi kunde ha haft det här samtalet på jobbet, men det är lite känsligt.
Jag hoppas att det inte känns konstigt att jag bad dig hit.
Men vi är väl vänner?
Och jag... Jag vill att du lyssnar som min vän.
Precis. Jag är idel öra, vän.
Okej. Och var förberedd på att det jag tänker säga till dig
kan visa sig vara potentiellt förödande
för den nyhetsavdelning som du är chef för.
Vilken öppning. Fortsätt.
Mitch Kessler bad mig intervjua honom i programmet.
Verkligen?
Ja. Och han är en charmig skitstövel.
Men han har på nåt sätt lyckats framställa sig själv som offret
i hela ränksmideriet.
Det låter som tråkig tv.
Instämmer. Men han hävdar också att han har bevis för
att Fred Micklen tystade kvinnor han själv legat med.
Han vill störta kungen.
Och om det är av intresse för dig, är det absolut av intresse för mig.
Jag förstår om du tycker att jag låter efterklok nu.
Det var alltid nåt med Mitch som inte kändes rätt.
Vi åt middag, spelade golf, jag besökte programmet.
När jag... lämnade honom
var jag djupt lättad att komma hem till Geneva.
Jag var rädd att jag på nåt sätt
hade solkat ner mig bara genom att vara i hans krets.
Om jag ångrar nåt är det att jag inte följde min instinkt
att nåt med honom inte stämde.
Och att jag lät mig själv tro att du på nåt sätt var en del av problemet.
Därför blev jag så arg när du skällde ut mig.
Jag var delvis arg på mig själv.
- Kan du säga om... - Jag tänker.
Okej. Kan du tänka högt, eller... Du gör mig nervös.
När jag har tänkt färdigt.
Okej. Bara så att du ska ha alla fakta,
jag kanske begick ett stort jävla misstag genom att berätta för Alex först.
Åh, nej. Avlöpte det väl?
Nej, det gjorde det inte. Hon är livrädd, framför allt för att hon är skyldig.
Hon sa: "Alla vet att det är en mansklubb
och en sexistisk tystnadskultur. Det bara är så."
Så sa hon.
Och det tyckte du väl inte om.
Nej. Hon bryr sig inte, för det funkar för henne.
Hon är den enda kvinnan i manskubben
och nu kan hon framställa sig som den enda överlevaren där.
Men det är skitsnack. Och jag vill bara ha det där samtalet.
Och även om du inte avsåg det, gav du mig makten att göra det.
Oj. Okej.
Och jag vet vad det här betyder för dig,
och jag vet vad jag begär av dig. Och...
Och jag vill verkligen inte vara den som förebådar undergång
för nån jag bryr mig om.
För nån jag tycker om.
Nåja...
Vi är tydligen de enda två som bryr sig om programmet.
Jag tror att vi kan få skutan på rätt köl. Och jag är villig att försöka.
Våra tittare förtjänar att ordningen återställs.
Jag instämmer helt.
- Och där ingår inte Bradley Jackson. - Nej.
Nej. Hon måste bort.
- Får jag fråga en sak? - Ja.
Att vara in institution på The Morning Show
kan faktiskt ge dig nåt som kallas ett bra liv.
Har du övervägt det innan du sänker hela skutan?
Ja, det har jag faktiskt.
I så fall har jag tänkt färdigt.
Och?
Jag bestämde mig redan när du sa "Fred Micklen".
Okej.
- Om vi ska vara helt uppriktiga... - Okej.
Krävs även andra förändringar.
Du vet att vi har genomfört en intern utredning.
Det har kommit fram information om en kollega jag vet att du håller av,
men det måste bli konsekvenser.
Vem då?
Charlie Black.
Det står nu klart att han kände till Mitchs uppförande
men valde att skydda honom.
Han trodde sig säkert göra det rätta för programmet, men ändå.
Okej.
Chip...
Han begick en underlåtenhetssynd, och det gjorde vi allihop.
Kom igen, Fred. Den du beskriver just nu...
han är inte sån.
Alex, han var programmets producent.
Det här är nödvändigt.
Det är nödvändigt.
Jösses. Okej. Låt mig bara...
ta in allt det här. Vänta lite.
Det är viktigt för mig att du känner dig trygg.
Jag vill att du träffar min huvudkandidat, Marlon Tate.
Jag vill att du känner att det är en relation som funkar för dig.
Vill du göra det för min skull?
Ja. Jag ska träffa honom.
- Hej. Hur mår du? - Bra.
Jag ringde dig igår kväll.
Jag satt och såg en dokumentär. Efterforskning. Jag var helt inne i den.
Du behöver inte ljuga. Jag vet att du undviker mig.
Jag är inte arg.
Kan vi prata om det här nån annanstans?
Visst.
Förlåt, men att gå till personalavdelningen är en sak,
- att berätta för alla är en annan. - Jag fattar.
Och det är okej.
Och jag vet att det var jobbigt för dig att gå till personalavdelningen.
Vadå? Nej, att bli förhörd av en kvinna som heter Sheila
om mitt sexliv var härligt.
Jag rekommenderar det om man vill bli avtänd för livet.
Okej, jag önskar att det inte hade hänt.
Men till syvende och sist gjorde vi det rätta.
Och att gå till personalavdelningen betyder inte att vi måste gå
och ropa ut det för världen.
Vi kan ta tid på oss och göra det gradvis.
Hur då? Det känns som antingen eller.
Du, låt mig bjuda ut dig på middag. Vi kan fira.
Utanför min lägenhet,
men inte nånstans där vi behöver förklara det för våra kollegor.
Och det blir en riktig dejt.
Skulle det vara typ vår första dejt?
Ja, formellt sett skulle det vara det.
Dömer du mig om jag ligger med dig vid första dejten?
Nej, men "pappa" skulle göra det.
- Inte här. - Jag tackar ja.
Okej. Gå nu.
Och inte långt efter det
får Bradley ett mycket spännande uppslag som hon bevakar på platsen.
Vi vet alla hur Bradley älskar sånt.
Och du och jag sköter programmet här.
Och det kommer att gå så bra,
och vi säger till pressen att vi testar ett nytt format.
Sen gör hon fler fältreportage,
och tittarna vänjer sig vid våra ansikten på morgnarna,
och slutligen kommer ett tillkännagivande:
"Bradley har trivts bra under sin tid i The Morning Show,
men hon inser att hennes sanna passion är fältreportage."
Tv-bolaget räddar ansiktet. Vi får ett nytt tv-team: Alex och Daniel.
Jag anförtror dig väldigt känslig information,
för jag tror... att du och jag skulle bli ett jättebra team.
- Alex. - Ja?
Jag är otroligt smickrad.
Du anar inte hur länge jag har väntat på att höra de orden,
men det här är en stor förändring.
Så låt oss hålla det här mellan oss så länge. Okej?
Hej. Du, det blir inget av med YDA.
Jag vet, men jag kan gjuta olja på vågorna med Audra.
Det har hänt saker här.
Jag kanske är dum, men jag stannar vid det jag känner till.
Jaha.
Vad är...
Mår du bra?
Jadå. Jag mår bra.
Det ser inte så ut.
Du är alldeles skakis och...
Jag har just fikat med min vän Simon Reichl i bolaget.
Jag känner inte Simon Reichl. Är han bra? Vad...
Simon ligger med Fred Micklens assistent, James.
Vad du är hemlighetsfull. Jag vet inte
- vad fan du pratar om. - Okej, då.
Fred hade ett möte med Marlon Tate i förrgår,
och Marlon ska ha ett möte med Cory Ellison imorgon.
Okej.
Är det okej?
Ja, det... Det är ju bara ett jävla möte.
De testar folk för mitt jobb vartenda år.
Det ingår i bolagets skrämseltaktik.
De tror att man får en adrenalinkick och blir motiverad.
Nåt larv de lär sig på nån bolagsretreat i Aspen.
De är en hög jävla idioter.
Jag har nio liv. Jag har bara förbrukat typ sju av dem.
Jag har inte ens haft en stressframkallad hjärtattack än,
och jag är...
Min tid är inte ute än.
Du, Rena.
Hur det än går kommer du att ha jobbet kvar.
Det ska jag se till.
Oj. Hur länge har det varat?
Nio härliga, hemliga månader.
- Varsågoda. - Tack.
Jag önskar att vi kunde gå ut öppet. Personalavdelningen var hemsk.
De fick mig att känna mig både som offer och förövare.
De måste väl vara försiktiga efter det här med Mitch.
Ja, jag vet. Jag menar bara att Yanko inte är Mitch.
Men du vill inte gå ut öppet med ert förhållande?
Nej. Men inte för att han skulle vara en predator
utan för att han är mest känd som passionerad väderkille.
Ingen förstår honom som jag. Ingen skulle förstå.
Jag känner mig... generad.
Jösses. Jag är nog generad över att dejta honom.
Bra. Där har du ditt svar.
Det är inte så enkelt, Hannah. Jag älskar honom... jävligt mycket.
Fast du är generad.
Ja, för jag vill inte bli dömd.
Som jag känner att du dömer mig just nu. Vad är det här?
Du tror att du älskar honom, men när allt kommer omkring
är det en övergående kemisk känsla som inte är värd att sabba din karriär.
Menar du allvar?
Hör på.
Jag såg er smussla runt i LA.
Det var jag som anmälde er av just det skälet.
Det skadar dig och kommer att fortsätta skada dig. Det är inte bra.
- Anmälde du oss? - Jag var tvungen.
Tänkte du inte på att fråga mig om det först?
Jo, men jag var rädd att du
skulle börja prata om kärlek och få mig att känna empati.
Och det måste göras.
Jag har en överordnad ställning. Jag har ett ansvar.
Men vi är ju vänner. Eller?
Jag vet inte. Vet du hur mänsklig interaktion funkar?
Jag gjorde det för att vi är vänner. Jag vill inte att du ska bli...
Du är så ung. Du har så stor potential.
Folk utnyttjar det.
Många män bryr sig mer om sin makt än om dig.
Okej. Hur vågar du döma mig och min relation?
Och hur vågar du anmäla mig till personalavdelningen?
Var hur självrättfärdig och arg du vill. Jag fattar.
Men såna här saker är inte som de verkar på ytan.
Det blir konsekvenser.
Och du inser inte vad du gör just nu.
Jag försökte göra dig en tjänst.
Jag struntar i om du hatar mig. Verkligen.
Jag hatar dig inte.
Och jag vet inte vad din upplevelse var, men den är inte min.
Vet du vad? Tack. Du har faktiskt gjort mig en jävligt stor tjänst.
Du fick mig att inse varför jag älskar Yanko.
För han är den ende här i världen som faktiskt förstår mig
och inte dömer mig.
Så jag ska gå och äta middag med min pojkvän som jag älskar
och som aldrig skulle sticka kniven i min rygg.
Cory, vad i helvete? Är jag bara ett skämt för dig?
Lattjar du bara med mitt öde och mina känslor?
Ja. Jag har faktiskt känslor.
Jag har hjärta och hjärna och mod som ett lejon,
och du slänger allt i soptunnan.
Varför? På grund av Marlon "Spottar mycket" Tate?
Ska han få skutan på rätt köl? Det kan du drömma om.
För han är en humorlös jävla skit. Okej?
Han kommer att tråka ut både dig och tittarna,
så dra åt helvete, Cory.
Jag ska ge dig två ord, Chip: Maggie Brener.
Hon är en bra journalist. Än sen?
Du hade för bråttom med henne. Du tänkte inte klart.
Du stack ut nacken.
Om du vill rädda huvudet,
träffar du mig på ditt kontor om två timmar.
Oj, vad vacker du är.
- Tack. Oj. - Till dig.
- Du ser inte dum ut själv. - Nej.
Nå? Vad säger du? Är det inte romantiskt?
Det är fint.
Fint? Jag har velat ta dig hit i flera månader.
Har de burgare? Jag är sugen på burgare med ost.
Nej, de har inte ostburgare.
Men deras kolgrillade filet mignon är rätt fin.
Det låter acceptabelt.
Okej.
Nej, bara turister. Oroa dig inte.
Jag känner ägaren, och han lovade att ingen ska få störa oss.
- Toppen. - Okej. Ska vi?
Förlåt, jag... Stället är så jävla intimt.
Kan vi vänta lite? Mitt hjärta bultar hårt.
Visst. Ingen brådska.
De håller vårt bord. Mår du bra?
- Förlåt. - Det gör inget. Sluta be om ursäkt.
- Det är okej. - Okej.
Förlåt. Fan också.
Berätta, vad är det?
Jag har bara en smärre hjärtattack.
Okej. Andas bara.
Berätta nu vad det är.
Jag trodde att det skulle gå bra. Ett bra första steg.
Men... plötsligt känns det svårt.
Vet du vad? Vi skippar det här och äter burgare.
- Yanko. - Jag vet ett jättebra ställe.
Bästa burgarna i stan.
Mycket mer högljutt och mindre romantiskt.
Det luktar som om nån spillt öl på golvet.
Perfekt första dejt. Kom.
Jag vill känna mig lättad och glad som du, men det gör jag inte.
Okej, men vi kan lösa det här.
För allt du känner just nu
kommer att gå över med tiden.
Kanske, men tanken att vänta på en tänkt dag i framtiden
är för mycket för mig. Jag...
Jag är inte redo.
Jag kan inte leva med vetskapen att våra medarbetare vet om det här.
Det får mig att känna mig som en annan.
Ingen kommer att förstå varför vi är ihop, och att behöva rättfärdiga det...
- Du skäms för mig. - Nej.
- Jo. - Nej. Jag skäms inte för dig.
Det är inte så. Jag är i början av min karriär.
Jag vill inte bli definierad av vem jag dejtar.
Men du kommer alltid att definiera dig själv. Det vet du.
Vilket vackert, optimistiskt och naivt uttalande, Yanko.
Men om vi helt enkelt skiter i alla de där?
Allvarligt, vi skiter i alla som inte förstår oss.
Det är du och jag. Det är det viktiga.
Jag kan inte. Det går inte.
Jag var i ett härligt mörkt rum med dig,
och jag älskade varje minut.
Sen tändes lyset, och plötsligt känner jag inte likadant längre.
Jag beklagar.
Jag vill inte göra det här. Jag...
Det smärtar mig, men...
jag kan inte ljuga för dig.
Det är okej. Jag förstår.
Nej, Nate. Jag struntar i hur jag framställs.
Jag är orolig för vårdnaden.
Ge henne det jävla huset, då. Jag bryr mig inte.
Jag vill bara ha skriftligt på att jag får träffa mina pojkar.
Bara det. Det är allt jag begär.
Du, jag måste lägga på. Jag ringer dig sen.
Se till det här, bara.
Men hej.
Kom in, bara.
Jag antar att du inte är sugen på hämtmat.
Lite småprat? Uppdatera mig lite?
Det blir inget av. Bradley kommer inte att intervjua dig.
Jaha, det har hon inte sagt nåt om, så...
Din trovärdighet är borta. Du har inga allierade kvar.
Du kommer inte att sänka Fred och tv-bolaget.
Det är dags för dig att gå hem.
Det är dags för dig att lämna mig och mitt program i fred.
Ditt program?
Det här handlar inte om dig, Alex.
- Hur menar du? - Jag kämpar för mitt liv.
Ditt liv och din karriär är det ingen fara med.
Det... Det kan du inte garantera.
Jo, det kan jag.
Världen är inte redo att hålla kvinnor ansvariga för sin delaktighet.
Inte ens de i maktställning.
Min delaktighet?
Herregud. Verkligen?
Tänker du fortsätta låtsas att du inte visste vad som pågick?
Herregud.
- Alltså! - Herregud.
Kan vi för en gångs skull uppföra oss som vuxna och vara uppriktiga?
- Låt oss vara ärliga för en gångs skull. - Ärliga om vad?
Tänker du...
Tänker du se mig i ögonen och säga att du inte var delaktig?
Delaktig hur?
Okej, då fortsätter vi låtsas. Eller så minns jag fel.
Rullade du inte med ögonen åt de här kvinnorna?
Har du inte skämtat på deras bekostnad?
Drev du inte med deras desperation när jag lämnade dem?
Okej, det var jag som låg med dem, men du var väldigt grym.
Och ord spelar roll.
Hör på, jag tänker inte angripa dig.
Jag kommer alltid att backa upp dig. Alltid.
Men det här kan vara till bådas fördel
om du ser kallt på det.
Väldigt få män i min situation har varit villiga att prata.
Folk kommer att titta. Det kan bli ett ikoniskt ögonblick.
Det kan höja dig och programmet. Det inser Bradley.
Du kan inte placera mig i ett fack.
Du kan inte separera min smärta från det du vill ha.
Du måste förstå att det du försöker göra krossar mitt hjärta.
Det är hela mitt liv. Mitt arv.
Begär inte att jag inte ska kämpa för det.
Jo, det är precis vad jag ber dig om.
Tja...
nej.
Nåja, inte i mitt program.
Okej.
Jag kan gå nån annanstans. Alla program vill ha det här.
Och i så fall blir det svårt att undvika att ta upp
att mina egna kollegor inte ville skärskåda sig själva.
Och när de fick chansen... valde de tystnad.
Jag kommer att intervjuas mycket om min skilsmässa,
varför den kom direkt efter avslöjandena om dig.
Du förstår, sanningen är...
att det inte var lätt att sitta bredvid dig.
Du var kraftfull och skrämmande.
Ibland tog det lång tid för mig att glömma.
Jag minns särskilt en gång.
Vi gjorde ett fältreportage i Chile,
och du var så arg över hur programmet gick.
Du anklagade mig för att prata i mun på dig.
Och jag mådde skitdåligt.
Jag ville gottgöra dig.
Så vi gick ut och tog några drinkar, och sen fler drinkar.
Jag minns bara att jag försökte komma tillbaka till mitt hotellrum.
Och så vaknade jag i en säng som inte var min egen.
Det var din säng.
Och jag minns inte riktigt hur jag kom dit.
Du vågar inte.
Testa mig.
Det här är patetiskt, Alex.
Det struntar jag i.
Adjö, Mitch.
Det finns många moraliska gränser i den här branschen
och jag har gått över de flesta av dem. Men det här är...
Dramatiskt? Spännande?
Du vill göra The Morning Show till ett kärnvapen
och släppa den på tv-bolaget. Vansinne.
Var det inte du som lockade mig ända till Brooklyn
för ett hemligt samtal
om hur du ville fälla Fred Micklen?
Ja, men inte använda programmet som vapen. Det är ett kamikazeuppdrag.
Många andra världskrigs-metaforer...
Nåja, jag är upprörd.
Jag förstår, men jag försöker inte sänka TMS,
utan granska Mitchs anklagelser om Fred.
I Freds eget tv-bolag?
Ja, men om jag sköter mig, tror jag att jag kan undvika kärnvapenkrig.
Ja, "tror" är nyckelordet här.
- Det här är... - Du, Chip.
Tåget har börjar rulla.
Du måste välja mellan att hoppa ombord eller bli krossad.
De pratar redan med din ersättare.
Mitch är i stan och vill spy ut sin sanning till alla som vill lyssna.
Om det inte blir vi, tar YDA honom. De får fler tittare än vi
och Audra får en jävla Daytime Emmy, Gud hjälpe oss.
Och glöm inte din kära förtrogna, Maggie Brener.
Tack vare dig har hon vittring på en Pulitzervinnande artikel
om alla skelett i UBA:s garderober.
Alltså kommer hon att prata med alla, även Fred.
Han vet att myteriet är nära.
Vi måste handla snabbt och kontrollera vad vi kan.
Intervjua Mitch hos oss, på våra villkor.
Det räcker med ett fantastiskt inslag.
Visa lite mod nu, Chip.
Och Alex? Ska vi göra det bakom ryggen på henne?
Känns det verkligen bra för dig?
Nej, det känns hemskt för mig.
Hon gav mig chansen, oavsett vilka motiv hon hade,
och jag borde vara tacksam.
Jag borde vara vänligare.
Men vad ger det mig? Vad ger det nån av oss?
Vi har chansen att göra nåt verkligt meningsfullt.
Och vi får inte vara arroganta nog att tro att vi får många chanser.
Vi är alla för jävla gamla för det.
Nej. Jag är faktiskt arrogant nog att tro att jag får många chanser.
Alltså, hör på...
Alex och jag började tillsammans. Jag är hennes vän.
Jag var hennes egen producent. Det betyder nåt.
Jag kanske kan prata med henne och övertala henne. Jag bara...
Okej, men bara så att du har alla fakta,
det är inte bara jag som ska ha möte med Marlon Tate.
- Ja? - Hej. Vi har lite bråttom nu.
Jag vill inte pressa dig, men jag vill att du går ut offentligt
och ger mig stöd.
Ju förr desto bättre.
Möt mig utanför din våning.
Sms:a adressen.
Hej.
Tack för att du kom. Jag uppskattar det.
Fast det känns lite som Deep Throat.
Vill du komma in? Det är varmt. Jag har en bar full av sprit.
Om du vill att jag styrker din historia,
så okej, jag gör det, bara mitt namn hålls utanför.
Men jag minns inte saker på samma sätt som du.
Okej. Men kom in. Ta en drink.
Vi kan prata igenom det, så att du är nöjd med uttalandet.
Men det du vill att jag ska säga, så var det inte för mig.
Vad syftar du på?
Jag utnyttjade inte dig för att bli befordrad.
Du utnyttjade mig.
Jag trodde att du trodde på mig.
Att du lärde upp mig. Jag såg upp till dig.
Okej, jag förstår.
Är du berusad?
Nej då.
Okej. Jag...
Jag är ledsen om jag har sårat dig, Hannah,
och om du känner att jag inte värderar att lära känna dig på det sättet.
Nej. Det är inte det jag...
Jag försökte gå därifrån.
Snälla...
- Jag var ung och ambitiös... - Nej, nej.
Och jag beundrade dig som journalist och som chef.
Så en dag började du lägga märke till mig,
vilket fick mig att tro att jag gjorde ett bra jobb.
Jag följde inte med upp på ditt rum för att jag ville...
Den tanken slog mig inte ens. Men när vi väl var där...
Det gick så fort, jag blev paralyserad.
Blev du paralyserad eller försökte gå? Vilket var det?
- Jag vet inte... - Nej, nej!
Du kan inte skylla på mig för val du ångrar i ditt förflutna.
Du är en stark kvinna. Du är självständig.
När Mitch Kessler beslutar att ha sex med en
- känner man sig rätt jävla maktlös. - Jösses! Sluta!
Vet du vad? Om du inte vill hjälpa mig, så okej.
Jag är vuxen, jag kan hantera det.
Men bete dig inte som ett jävla offer
för att det är till din fördel just nu!
Den taktiken är väldigt populär ikväll!
Jag är inte ute efter nåt. Jag vill inte ha nåt.
Nej, du vill bara att jag ska känna mig som en skit.
Nej, jag vill att du ska förstå hur det kändes för mig.
Vi lärde känna varandra, Hannah. Jag lockade inte upp dig dit.
Jag tvingade dig inte. Jag lurade dig inte.
Vi gick upp på rummet och det bara hände.
Du är vuxen. Du kunde ha sagt nåt.
Du är ju en smart kvinna, eller hur?
Vad jag kan se är du rätt intelligent.
En smart kvinna vet vad det betyder när en huvudprogramledare
som tjänar 20 miljoner dollar om året
är ute med assisterande bokaren.
En smart kvinna tänker inte:
"Han bjuder upp mig på rummet för att han behöver en ny bästa vän."
Du är en bokare.
Du charmar folk att vara med i programmet.
Du förför dem.
Du har ingen rätt att vara arg för att du själv blev förförd.
Jag vet inte varför jag kom hit.
Okej, jag bekräftar din historia.
Men jag vill vara anonym.
Och att du lämnar mig i fred.
Okej, gärna för mig.
Hej, Chip. Vad är det?
Hur är läget?
Jag tänkte...
Jag tänkte bara ringa och höra av mig.
Och, du vet, när vi pratade förut
verkade nåt tynga dig lite grann, så...
Det kanske är producentens sjätte sinne, eller ingenting alls.
Men... är allt bra med dig?
Är allt bra mellan oss?
Jadå.
Jag var...
Jag var i en konstig sinnesstämning förut.
Jag sov inte bra alls.
Okej. Om det inte var nåt annat...
Nej då, det var inget annat.
Är allt bra, då?
Kom igen, Alex. Det är alltid bra mellan oss.
Okej, god natt.
God natt.