Nietzsche sagde engang: "Hemmeligheden bag et givende og nøjsomt liv"
"er at leve farligt."
Han ville have elsket østfronten.
Kammerat Stalin beordrer jer!
Mod skyttegravene, nu! For fædrelandet.
Vær beredte.
Vi skal væk herfra. Vi her ventet på forstærkning i en time. Hvor er de?
- Pas på flyet. - I dækning!
Nu kommer de! Skyd!
Skyd!
Vi skal bryde ud.
Pas på, de kommer ved trægrænsen.
Det her minder om den nat i Hamborg. Med de to søstre, I ved nok?
- Blondinerne? - Var de ikke brunetter? Vi var fulde.
Altid.
Vi ville lave et lejrbål og invitere pigerne på snaps. Men det var mørkt.
Vi lavede et bål... i borgmesterens have.
- Du er altid uheldig. - Det var et uheld, at han var deres far.
- Det var gode tider. - 1938 var et fantastisk år.
- Vi udrettede meget. - Helt sikkert.
Tror du, at vi nogensinde kommer levende hjem?
Ja. Vi kommer helt sikkert hjem i live.
Om 20 år vil jeg sidde i mit hus i Flensborg-
-med mine smukke børnebørn og fortælle historier.
Hvad vil du fortælle om alt det her?
Intet.
Jeg vil fortælle om kammeratskabet, soldaterlivet, musikken, alle pigerne.
Jeg siger ingenting om de forbandede russere.
Så du vil lyve?
Ja. Jeg tror ikke, de vil synes om sandheden. Tror du?
Nej.
Jeg ville ikke have gjort det.
- Kaptajn. - Hvad pokker er det der?
Goliat.
- Godmorgen, sergent. - De kom med dem i morges. Værdiløse.
- Held og lykke. - Tak.
Hvad laver du?
- Jeg fik lyst til en cigaret. - Ved du, hvor farlige de er?
- Du har sikkert ret. - De gavnede ikke ham.
- De sender folk som Steinbeck hertil. - Vi gør os klar til de næste.
- Godmorgen, doktor. - Godmorgen.
- Hvordan går det? - Ikke så godt.
- Hvor mange mistede vi i morges? - Vil De virkelig vide det?
Nej, egentlig ikke.
Se, hvor unge de er! De bliver yngre for hver dag.
- Jeg er med. - 16!
- De forlyder, at der er afløsere på vej. - Det har jeg hørt før.
De burde kunne bryde igennem snart, i nat, i morgen.
Vi kan nok ikke holde stillingerne så længe.
Jeg lover at få jer væk herfra.
Det håber jeg.
Undskyld mig.
- Hvad lovede du mor ikke at gøre? - Blive skudt.
- Og hvad har du gjort? - Jeg er blevet skudt.
- Du siger jo, at piger elsker ar. - Det vil jeg altid skulle høre for.
Regn med det.
- Er vi stadig ved at vinde? - På en ærerig måde. Mærker du ikke det?
Så den lyd, jeg hører, kommer ikke fra os?
Nej, men de har lovet at få os væk herfra når som helst.
Ved du hvad? Hvis russerne kommer nærmere-
-snupper jeg sygeplejersken og lister væk herfra. Tro mig, Klaus.
- Finder du en, så tager jeg med. - Du er her vist ikke så ofte.
Vi har en derovre.
Hvad?
Knægt, kan du høre mig?
Hvad pokker laver en kvinde her?
Hun var radiooperatør og har en medicinsk uddannelse.
Hun besluttede sig for at blive, da togene kørte for en uge siden.
- Ved du, hvad russerne vil gøre? - Ja, jeg ved det godt.
- Og det gør hun også. - Fandens!
- De ser træt ud. Har De det godt? - Han er overrasket over at se dig her.
Nogen må jo tage sig af de sårede. Det er et lille offer for mit land...
Ikke mere snak om vores fædreland, ikke her i Rusland.
- Hvor længe har du været her? - Jeg kom for syv uger siden.
Ved du, hvad der sker med dig, hvis russerne bryder gennem vores forsvar?
- Jeg er klar ovre... - Klaus. Bare få hende væk.
- Hvad hedder du? - Gudrun, kaptajn.
- Hvor kommer du fra, Gudrun? - Berlin. Jeg påskønner Deres omtanke.
Men jeg insisterer på, at De lader mig blive og tager mig af om sårede.
Jeg ved ikke, om du er klar over det, men vi er omringet.
Jeg kan ikke sende dig væk herfra. Der er 30 km til vores tropper.
Du burde slet ikke være her...
Min bror var omringet i Stalingrad i fire måneder!
En russisk granat tog begge hans ben, men han slap væk i sidste øjeblik.
Lige siden han blev rask, har han forsøgt at komme tilbage.
Gudrun, du arbejder vist som radiooperatør.
Jeg er stationeret ved general Schröders hovedkvarter. Jeg har...
Du har altså kendskab til radiokoder, sendinger og dechifrering?
Ja.
Klaus? Hvem kommer og befrier os?
De har samlet en kampgruppe, ledet af Michael Wittmann.
- Så klarer vi os. - Tag den her.
- Jeg kan ikke skyde nogen. - Den er ikke til hvem som helst.
Den sidste kugle er til dig. Hvis russerne bryder igennem, dør du alligevel
På denne måde dør du hurtigere og mere barmhjertigt.
Det her er ikke godt.
- Kan du stadig skyde? - Ja.
Hvis russerne bryder igennem...
Lad dem ikke tage hende levende.
- Du ved, hvad de vil gøre. - Ja...
Det ved jeg.
Fandens! Jeg får os væk herfra.
Kan du høre mig?
På det tyske folks vegne tildeler jeg dig sårettegnet i sølv.
Tillykke, min søn. Du er en modig mand.
Doktor?
- Had helvede laver sygeplejersken her? - Har vi en sygeplejerske?
- Hun hjælper Anton lige nu. - Jeg har brug for al hjælp.
Du skulle have sat hende på toget. Du ved, hvad russerne gør ved hende.
- Hun gør det for fædrelandet. - Hold nu op!
- Sig det til Führeren. - Fandens!
- Jeg har altså brug for hjælp her. - Ja, men ikke så længe jeg bestemmer.
-Jeg har rigeligt med problemer -Vi har mistet mange mænd og kvinder.
- Her har vi endnu en. - Jeg sender to vagter herover.
- Jeg har ikke flere! - Vi må finde nogle.
- Held og lykke. - Jeg hader dette sted.
- Godmorgen, Steinbeck. - Kaptajn.
- Vi har et lille dilemma. - Et til?
En af sygeplejerskerne er blevet efterladt her. Hun er ved felthospitalet.
- Jaså. - Gå derover og hold vagt.
- Javel. - Tak.
Sørg for, at det bliver gjort. Moderlandet regner med jer. Held og lykke
- Er I parate til at angribe? - Ja.
- Tyskerne er omringet. Dræb dem alle. - Dræb de fascistiske indtrængere!
Løjtnant, hvordan går det?
Jeg klarer mig.
Jeg er bange.
Det skal nok gå.
- Klaus får os væk herfra. - Ja.
Følg mig.
Klaus!
Klaus! Klaus!
- Russere i skoven. - Tilbage til skyttegravene.
Vend panserværnet om. De kommer fra den anden side.
Position to rapporterer.
- Rapporter, position to. - De kommer.
Jawohl.
Gå til højre.
Russerne flankerer os i skoven.
Hallo? Ja.
Wittmann her. Ved felthospitalet. Vi har godt med brændstof her.
Wittmann, skift slut.
Vi skal have vores kammerater ud.
Fart på! Af sted!
Vores kammerater bliver rendt over ende af russerne.
Op.
- Hvor mange mistede vi? - Mindst fem.
- Er det der Ronald? - Det er Herman.
Eller det, der er tilbage af ham.
Hvordan ligger det med ammunition og vand?
Ammunition, mad, kugler, vand alt er brugt op.
- Der er måske nok til i aften. - De kommer sikkert når som helst.
- Ved du, hvad jeg har tænkt på? - Hvad?
At komme væk, rejse hjem til Hamborg og åbne min egen bar.
- Du ved, brygge mit eget øl. - Servitricer.
Jeg synes om din tankegang.
Hvornår havde du tænkt dig at denne store forandring i dit liv skulle ske?
- Er i morgen klokken 12 okay? - Det er meget kort varsel.
- Jeg ved ikke, om Führeren synes om det. - Jeg havde håbet på min leder.
Pudsigt at du siger det. Jeg skal drikke te og kaffe med ham snart.
Jeg siger det til ham. Det er bedst, at han hører det fra en ven.
- Det er godt med indflydelsesrige venner. - Det er derfor, jeg er her.
Er der rabat til soldater i din bar?
Til dig? Du betaler alligevel aldrig. Jeg har passet på dig i fire år.
- Ingen respekt for overordnede. - Men jeg er her for dig.
Det er russerne også.
Vi må bryde ud herfra! Vi har ventet i timevis. Hvor er de?
De skyder fra skovbrynet.
Steinbeck!
Vi er ved at dø her. Hvor langt væk er I?
Vi kan ikke vente længere.
- De kommer fra alle sider nu. - Hvad siger de?
Skyd!
Tyskerne kommer langs vejen!
Vi har ventet i over en time. Hvor bliver de af?
Er de på vej?
Lad.
Vi er nødt til at dreje til højre.
Vi har for mange sårede her...
Giv mig telefonen. Vi skal have forstærkning. Nu!
- Han sagde, at de møder modstand. - Pansergranater!
Mod skyttegraven!
De kommer fra alle sider nu!
Jeg har ventet i to dage. Jeg har flere sårede, end jeg kan evakuere.
Og jeg har døde russere i skyttegravene. Nej. Nej, vi venter ikke mere!
Nu kommer de.
Find jeres favorit. Mod skyttegravene!
I dækning! Fly!
Kom, så kører vi!
Vi har standset dem derovre.
T-34 til højre.
Tyske svin!
Lad!
Klaus?
Hold ud, min ven. De kommer nu.
- Kan du se dem? - Ja, de er her.
Derovre! Hjælp dem!
De kommer nu.
Sygepasser!
- Hej, flyveres! - Floyd!
- Hvordan har din dag været? - Jeg forsøger at få flyene klar.
- Lang var vel et dejligt sted? - Jeg foretrækker Mississippi.
Det bliver bedre i Frankrig med alle de smukke kvinder.
- Jeg gemmer nogle, hvis jeg kommer først. - Vi kommer og redder jer.
Og jeg kommer bagfra og dræber den tysker, der er ved at pløkke dig.
Alvorligt talt, vær forsigtige. Vi ses på stranden.
Hold hovedet nede.
Og røven. De skyder der først.
Normandiet 1944
Hvilket mirakelvåben? Krigen er alligevel tabt.
Ulli, Führeren redder os altid.
Vær nu ikke så pessimistisk.
- Achtung! - For helvede, Klaus.
Du går over stregen.
- Hvorfor skjuler I ting for Führeren? - Det gør vi ikke.
- Jeg fik et hjerteanfald. - Jeg ved, hvad du skjuler.
- Godt at se dig igen, kaptajn. - Lad os være ærlige.
Hvor mange graviditeter har du forårsaget i Frankrig?
- Ulli, sig det. - Ikke ret mange.
- Du har ikke råd med din løn. - Det er problemet.
Jeg anvender bare et andet navn.
- Ikke mit. Jeg har heller ikke råd. - Det skulle du have sagt noget før.
- Har du huller i dig? - Vil du se?
Kaptajn!
Og nu til vigtige militære anliggender.
Jeg ved, at I kom hertil før mig. I må kende den bedste bar i byen.
- Ja. - Sig det ikke.
- Har han fortjent det? - Husker I, hvad der skete sidste gang?
-Tving mig ikke til at degradere jer igen -Lad os forhandle.
Giver du de første fem omgange, så viser vi, hvor den ligger.
Efter et år ved den russiske front har jeg ikke set mange barer. Jeg giver!
- Undskyld. Feltmarskalen? - Denne vej.
De har sikkert bemærket vores troppers beredskab her i Normandiet.
- De virker ganske uforberedte. - Herregud!
Halvdelen af mændene her er enten russere, ukrainere eller polakker.
De stikker af, så snart de fornemmer fare.
Du skal inspicere vores forsvar og fortælle mig, hvad der kan forbedres.
Det er en ære at kunne hjælpe.
Mine herrer. Heil Hitler!
Feltmarskal, jeg har information til Dem.
De har altid noget med til mig, men aldrig noget, jeg får gavn af.
Kaptajn, general Frank viser Dem det omkringliggende område.
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Hvad tror du, Klaus? - Det ligner helvede på Jorden.
Vi har ikke våben nok. Hvordan skal vi holde stand mod de allierede?
- Vi har vores optimisme. - Kan man skyde våben med den?
Når som helst. Vores forskere arbejder på det.
- Vågn op. - Heinz, min ven.
Jeg håber, det er vigtigt. Min vagt er lige forbi. Hvad er problemet?
- Det er Ulli. - Hvad pokker har han nu lavet?
- Han er forsvundet igen. - Forsvundet? Siden hvornår?
- Aner det ikke. - Hvad skal vi gøre ved det?
Stil diskrete spørgsmål inde i byen, så siger jeg det til Klaus.
- Bare det ikke er modstandsbevægelsen. - Eller militærpolitiet.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Halvandet år ved østfronten... Vi så slet ikke æg.
Ville jeg have æg, måtte jeg selv lægge dem, eller stjæle fra en russisk bonde.
- Livet i Frankrig er herligt. - Ja, ja, vi påskønner det.
Vi har det rigtig godt her.
Hvis jeg kunne, ville jeg sende det her til alle i Rusland. De fortjener det.
- Du er altid så gavmild, Klaus. - Når jeg har fået min del.
- Hvad sker der? - Vi har et problem.
- Er amerikanerne her? - Nej.
- Er russerne her? - Nej.
- Er Gestapo indblandet? - Ikke endnu.
- Er det så slemt? - Det kan det blive.
- Sig frem. - Det er Ulli igen.
Hvad fanden har han nu lavet? Blev han fuld pissede på generalens bil?
Det havde været morsomt. Nej, han har været forsvundet i to dage nu.
- Er det blevet indberettet? - Ikke endnu.
- Det bliver ikke let for Ulli. - Pokkers!
- Han kan ikke lade være. - Nej.
Vi tager ud og leder efter ham.
Pas på!
- Er det manøvrer? - Nej, modstandsbevægelsen er aktiv her.
Kun de seneste uger?
Lad os komme væk.
- Er kaptajn Müller her? - Ja, derovre.
Jeg har en ordre fra general Frank. Jeg beklager.
Så du fik ordre til at gøre det?
Ja.
Generalen mente, det var bedst, at jeg gjorde det.
Ja... Det er jo godt.
Det er bedre, hvis en ven gør det.
Jeg er nødt til at spørge... Hvorfor?
Jeg havde fået nok af det hele.
- Og så mødte jeg en pige. - En pige...
Den klassiske historie.
Hvorfor gør mænd ellers sådan nogle dumme ting?
Nogle gange tror jeg, at krigen startede på grund af en pige.
- Det ville ikke være første gang. - Nej.
- Den skønne Helena af Troja. - Hun er en af dem.
Så du tror, at alt det her begyndte, fordi...
Hitler, Churchill og Stalin ville imponere deres kærester?
Det ville give mening. Dumme mænd gør dumme ting.
- Sådan er det. - Det her begynder at blive dumt.
Nogle af mændene kunne have sendt blomster, og så havde det været slut.
- Gøre det nemt. - Blomster havde været nok.
Det var jo sådan, det begyndte. Husker du Sudetenland?
Ja. Og Østrig.
- Alle kastede blomster efter os dengang. - Ja.
Ja, det har sandelig forandret sig.
Ja...
- Giv agt! - Bliv siddende.
- Godmorgen, kaptajn. - Godmorgen.
Vil du have kaffe? Yuri, kaffe til kaptajnen.
- Hvor kommer Yuri fra? - Polen, tror jeg.
- Jeg ved det ikke. - Jeg er ikke sikker.
- Ikke et ord tysk. - Han kan komme fra Ukraine.
Tak! Tak!
Han er fra Polen.
Hvordan kommunikerer I med hinanden?
Det fungerer.
Og hvordan fungerer det i kamp?
Vi lader ham ikke komme for tæt på vores våben. Han er trods alt russer.
- Russer? Hvorfor kalder du mig russer? - Du er russer.
Jeg hader russere, de er nogle svin! Jeg er preusser.
For helvede!
Hvad er det, der er så sjovt?
Jeg har noget at fortælle.
- Ulli. - Hvad er der med ham?
- Har de fundet ham? - Ja, det har de.
Hvornår, kaptajn?
- I morgen tidlig. - Ulli kaput?
Ulli er kaput, meget kaput.
Han er en god mand. En skål for ham.
Drik, drik.
Vi tilbragte meget tid sammen.
Skål for vores mænd under jorden.
- En til? - Ja, en til.
Besøg ham i fængslet. Han er der nu.
Tag noget vin med.
- Har du set valkyrier heromkring? - Tænker du stadig på kvinder?
- Tror du, de hakker som kvinder? - Ja, især på dig.
- Vil du have en cigaret? - Nej tak, de tager liver af en.
Du begynder at lyde som min mor.
- Så må du jo skyde mig. - Ja...
Jeg er skidebange.
Men det måtte jo gå sådan.
Det er okay.
Achtung!
Lad gevær!
Klar.
Sigt!
Skyd!
Det her går ikke som planlagt. Vi må overtale overkommandoen til-
-at anvende alle resurser på at undgå en invasion på stranden.
Vi beder Dig om beskyttelse.
Vi beder Dig om styrke.
Ingen vil indrømme, at de tager fejl, og tabe ansigt over for Führeren.
Det er det samme lort, som det altid har været.
Krige føres af generaler bag skriveborde, som aldrig har fået blod på sig.
- Nogensinde. - Det er sandt, Klaus.
Det er derfor, du og jeg må sende en overbevisende rapport-
-som feltmarskalen kan give til Hitler selv.
Jeg er med. Jeg vil gøre mit yderste.
Danke.
Gør jer klar. På med maskerne så hurtigt som muligt.
- Rejs jer! - I en lige linje.
Kontrol af udrustning!
Husk vores motto: ingen opgave er for svær, intet offer er for stort.
Pligten frem for alt. Vi er 1. Infanteridivision.
Vi har kæmpet i Afrika, på Sicilien og nu i Frankrig.
De ved, at vi kommer, de ved, at vi er de bedste. Hvordan føles det?
- Godt, løjtnant. - Jeg er søsyg.
Det bebrejder jeg dig ikke. Jeg er også søsyg.
Alle nye holder sig til sin kammerat. Alle hindringer på stranden er synlige.
Saml jer ikke ved en forhindring. Spred jer og skynd jer op ad bakken.
Slå alarm.
Alarm! Skynd jer!
Nu gælder det.
Jeg må vide, hvad der foregår. Soldaterne er forvirrede.
Horisonten er fuld af fartøjer.
Skynd jer, amerikanerne kommer!
Giv ordre til affyring af kanonerne.
- Dukker Luftwaffe op i dag? - Jeg forsøger at finde ud af det.
Hvor helvede fik de alle de skibe fra?
Det var 1. position.
Rapporter tab af 1. position.
Et minut til stranden! Et minut!
- Gør jer klar. - Løb, ud af min båd!
Væk fra båden!
Jeg mistede alle soldater på min båd.
- Vi bliver dræbt på stedet. - Ryk op mod sandklitterne.
Herovre!
Kom, anden gruppe. Fart på!
- Jeg er sidste mand. - Hvor er resten?
- Lige her. - Find ham! Det er ikke en øvelse.
Vi flytter infanteri- og artilleri- regimenterne som støtte til området-
-hvis invasionen finder sted i den sektor.
Vi skal væk fra stranden!
Så er de allierede nået frem til Paris.
- Hvor er artilleribeskydningen? - Jeg mistede alle på min båd.
- Har du en smøg? - Ja.
Har du ild? Vi skal væk fra stranden, for helvede!
- Den er våd. Lighteren virker ikke. - Gå ad helvede til!
De allierede har indledt deres angreb i Normandiet. Jeg kan ikke vente!
Forstår du det ikke? Jeg kan se tusinder af skibe på havet.
Nej, jeg mener det alvorligt! Kom selv og se!
Sygepasser! Sygepasser!
Nu virker lighteren. Hvad gør vi nu, sir?
Jeg er sidste mand.
- Du der! Slå deres MG 42 ud. - Beskyd MG 42.
Vi skal væk fra stranden. Vi skal væk fra stranden.
Så er det nu!
Dækningsild!
Kom herop nu!
Nu! Kom!
Dækningsild!
Sikke en start på dagen. Det får fart på hjertet.
- Hvor kommer I fra? - Tennessee.
- Wisconsin. - Virkelig? Osteelsker?
- Hvad gør vi nu? - Vi skal væk fra stranden.
Se, hvad der sker, hvis vi flytter os. Vi skal dø!
Den eneste, du møder, hvis du ikke går nu, er Gud.
Gå op over bakken.
Nu, af sted, af sted!
Vi omgrupperer os i sektor 4. Af sted!
Det her er ikke godt. De er for stærke.
- Gør klar til nærkamp. - Javel.
Vi har fået kontakt med strandene.
Skyd ikke!
- General! - Hvordan er situationen?
- Håbløs. - Jeg forstår.
Det her bliver den sidste rapport fra Normandiet. Ja.
Gud bevare Tyskland. Skift, slut.
Jeg vil også kæmpe.
Preusseren slås også.
- Held og lykke, min ven. - Held og lykke.
Skyd ikke! Skyd ikke!
Polak!
Vi går til artilleriet.
Gå nu! Af sted!
Polak...
- Hvor helvede har I været? - Hvor vi har været?
- Jeg har været her hele natten! - Jeg mistede alle på båden.
- Velkommen til Frankrig... - Hallo! Tyskerne? Hvor skal vi hen?
- Denne vej. Skal jeg gå først? - Efter dig.
- Colorado! Du klarede dig! - Tennessee!
Det gjorde du også. Jeg er Garnett, alle kalder mig Gar.
Hjælper du mig med fangerne?
Sergent? Ingen af dine soldater slap levende væk fra stranden.
Ja, sir. Det stemmer.
Jeg forfremmer dig til sekondløjtnant. Tag en enhed med derned.
- Hjælp flyvevåbenet, som er fanget der. - Javel, sir.
- Træd af. - Javel, sir.
Er det en god ting?
Find din udrustning. Vi skal hjælpe flyverne.
- Vi slap levende fra stranden. - Hvad gør vi nu?
- Brænd alle dokumenter og dræb fangerne. - Jawohl.
Nu kommer der flere tyskere. Når jeg siger til, går vi.
Tre, to, en, gå!
Fremad, kom.
Kom! Pas på!
Læg jeres våben!
Det er kun børn, sergent.
Skyd ikke!
Jeg har ikke skidt ordentligt siden D-dag.
I må ikke skyde os. I må ikke. Det strider mod konventionen.
Hallo! Nej! Hvad pokker laver I?
Sådan gør vi ikke i den tyske hær.
- Hvordan opfører vi os så? - Hvem fanden tror du, at du er?
Opfører vi os som dyr, har eftertiden en grund til at foragte os.
Sådan opfører en tysk officer sig ikke.
- Hvad foregår der her? - Denne mand afbrød os.
De skyder ubevæbnede fanger. Sådan gør vi ikke.
Ved du, hvor mange tyske soldater, der mistet livet på grund af det her?
Den tyske hær skyder ikke fanger.
Overlad det her til os.
Kaptajn, du har en situation her. Løs den.
Husk, at ikke alle tyskere er sådan.
Jeg vil huske dig. Tak. Tak.
- Vi overlevede, løjtnant. - Ja, det gjorde vi.
Det er vel det eneste, vi kan gøre. Overleve i dag, overleve i morgen.
Overleve til dagen efter den, og til denne forbandede krig er slut.
Jeg har sagt meget klart, at jeg ikke agter at dø på dette sted.
Om 20 år, når alt det her er overstået-
-og jeg sidder ved et lejrbål i Tennessee, ligesom det her-
-og fortæller historier for mine børnebørn.
Hvad vil du fortælle om denne dag?
Ikke en skid.
- Sergent, amerikanerne kommer! - Indtag jeres positioner, soldater!
Amerikanerne er her.
Jeg vil fandeme ikke dø ved denne bro.
Vi har jo overlevet indtil nu.
- Har du en smøg? - Ja.
Hvad sker der?
- Kan du undvære den? - Alt for dig, Top.
Nå, hvad skal vi?
- Sluk dog den der! - Jeg forsøger, sir.
Jesus Kristus!
Vi har brug for hjælp. Nogle gutter har siddet fast ved en bro siden i går aftes.
- Jeg har hårdt brug for hjælp. - Hvor er broen?
Lige her. Hvis I kører den vej og så til venstre, kommer I til den.
Vi har tyske styrker her, som skyder løs med maskingeværer.
- Vi har brug for alle, der kan skyde. - Vi må indtage flanken. Det tager tid.
- Hvis vi ikke indtager byen... - I kommer til en landsby...
- Er du så tilfreds? - Ja, vil du have en kage, eller hvad?
Vi må give dem støtte. Kom.
Forsvar broen med dit liv. Jeg vil skaffe forstærkning.
Vi må få dem væk fra broen og overtage den.
- De har tanks og halvbæltekøretøjer. - Kom, fremad.
- Frem til højre. - Offensivt.
Vi har flere tanks på vej. Hvad synes du, vi skal gøre?
Jeg vil ikke til østfronten igen. Jeg foreslår, at vi tager mod Tyskland.
Ja.
Få ham indenfor.
- Det har været en hård dag, Klaus. - I morgen bliver endnu længere.
Derovre.
General. Der er vand indenfor.
Dejligt at se Dem igen. Vi tager os af Dem.
- Vil du undersøge generalens arm? - Hurtigt, jeg vil ikke forlade mine mænd.
Det forstår jeg. Denne vej.
- Hvordan ser det ud? - De har opdaget os fra luften.
Strandene er ikke længere under vores kontrol.
- Det har jeg også hørt. Ikke godt. - Nej, bestemt ikke.
Vi har beskyttelse i øjeblikket. Lad os udnytte det og omgruppere os.
- Jeg har morfinen. - Tak.
Få alt ind under træerne. Nu!
I dækning! Under træerne, nu!
- Kaptajn! Amerikanske tanks! - Det er dit område.
- Vil du med, Klaus? - Nej, jeg bliver på jorden.
- Hvad skal der ske med oss? - Det er amerikanere, ikke russere.
- Kaptajn. - Hvad sker der derude?
Vi har stadig broen, men jeg har brug for hjælp.
Vi har to panserværnsvogne i skoven derovre. Kør dem frem.
Kør en ind i landsbyen, og sent den anden til broen.
Det kan lykkes.
Kan vi holde stand, til vi har fået civile og sårede ud, så har vi en chance.
- Det klarer mine mænd. - Så går vi i gang.
Kør op på vejen!
De giver ikke op uden videre.
- Er der nogen officerer der? - Ja, men de har mistet en tank.
De er jo omringet. Hvorfor fortsætter de?
- Fordi de er nogle arrogante skiderikker. - Vi tilkalder flyvevåbnet.
Vi lader dem jævne stedet med jorden.
Nogle af vores gutter har set sygeplejersker derinde.
Jeg vil ikke være ham, der dræber sygeplejersker, selv om de er tyske.
Vi gør sådan her. Vi tager en enhed, flankerer dem.
Vi går bagom, tvinger dem frem og deler skiderikkerne i to lejre.
Vi tvinger dem til at overgive sig.
- Ja, den er jeg med på. - Fint.
- Tag ikke unødvendige chancer. - Nej, det sker jo aldrig i krig.
Kækt. Dumt, men kækt.
Jeg skal bruge en spejder heroppe. Du går.
Sig til, når du ser dem.
Vi kommer tilbage og henter Dem. Hvad?
Fordømt!
Okay, så kører vi.
Vi forlader området med det samme.
Skyd langs vejen, vi møder med infanteriet.
Ud! Ud!
Hurtigt!
Amerikanerne er her!
Du, kom med mig.
Luk dem ikke ind i landsbyen.
Før generalen i sikkerhed.
Af sted!
Oberst. Jeg beder Dem acceptere min kapitulation.
- Halløj, løjtnant. - Major.
- Godt at du stadig er blandt os. - Ja, sir. Det er dejligt at være her.
Hop ind, så ser vi, om fjenden stadig farer rundt som kaniner
Javel.
- Sygepassere er på vej. - Jeg klarer mig.
- Ved du, hvor vi er på vej hen? - Fald ikke af, flyveres.
- Jeg kom til Frankrig før dig. - Du kan altid stå af og gå.
Er den ladt?
Sigt på tanken derovre, men vent på mit signal.
Vent på mit signal.
Vi har en. Her.
Rejs dig op. Op!
- Den stemme genkender jeg. - Godt du ikke er døv.
- Hvad laver du her? - Ja...
Eftersom du bestemte dig for at sprænge os begge i Rusland-
-blev vi sendt til samme hospital i Frankrig. Det husker du vel ikke?
Jeg kan ikke huske spor. Ikke engang dit grimme fjæs.
Det er også dejligt at se dig.
- Lad os komme væk. - Hvad ser du?
Amerikanere på den ene side, briter på den anden og en masse døde tyskere.
- Ingen russere? - Nej.
- Så skal det nok gå. - Du er optimistisk.
Det hele ordner sig.
Amerikanerne skyder på alt, der bevæger sig.
Men ikke deres egne.
- Mener som en jeep? - Ja.
- Skal jeg tage det for Dem, sir? - Hold det.
Det her var jo snedigt.
Vi skal bruge en afledningsmanøvre.
Vi startede her, sir.
- Hvad fanden var det? Var det vores? - Nej, det kan det ikke være.
Kom.
- Hvad fanden er det... - Jeg hørte...
Skyd ikke.
- For fanden da. - Cigaret?
Det er farligt at ryge.
Hvis det ikke gør noget, major, så skal jeg bruge Deres jeep.
Dig kender jeg da!
- For dig er jeg bare en grim tysker. - Nej.
Du kørte på motorcykel. Du var ved at køre mig ned.
Var det dig? Undskyld, det var ikke meningen.
- Hvad snakker du om, Klaus? - Pas på dig selv, sergent.
- I lige måde. - Major.
Nu kører vi, Klaus.
- Skal vi køre mod øst? - Ja, lad os gøre det.
Vil du fortælle, hvad pokker det der handlede om?
- Det vil jeg fortælle mine børnebørn. - Vi har lang vej at gå, jeg lytter.
Ja, den historie vil jeg gerne høre.
Til minde om min mor Eva Struckman og vores bror David Effler.
En særlig tak til amerikanske, russiske og danske militære historieselskaber-
-for deres kærlighed til historien og deres hjælp ved filmindspilningen.
Tekster: Torben Christensen Ordiovision Group