Tady jste. Dobře.
Madam, přišla slečna Listerová.
Nevkusné.
Slečno Walkerová.
- Slečno Listerová. - Jak se daří?
- Co chcete? - Dnes odjíždím do Yorku.
Možná byste po mně chtěla něco poslat.
- Chtěla bych... - Dopis.
- Dort. Milý vzkaz. - ... vědět, kde je má neteř.
- A kdy se vrátí do Halifaxu. - Jak jsem již vysvětlila...
Nic jste nevysvětlila.
Jak jsem již vysvětlila, a to několikrát,
slečna Walkerová se drží rad doktora Belcomba.
Dočasné odloučení od rodinného prostředí a zvyklostí
je nezbytnou součástí její léčby.
Je více než měsíc pryč! Nikdo o ní vůbec nic neví.
Chce to čas.
A citlivá povaha její choroby vyžaduje diskrétnost. To je vše.
Daří se jí dobře. Ale nechce a nepotřebuje
neustálý příval názorů.
Mohlo by to zmařit doktorovo úsilí.
Proto je prozatím třeba,
aby se ta ubohá dívka odmlčela
a po nějakou dobu zůstala v jeho péči.
Odřízla jste ji od její rodiny.
Izolovala jste ji od všech, koho zná.
Slečna Walkerová je tam zcela o své vůli.
V jejím záměru jsem jí pomohla jen málo.
- Vy... - Já...
... jsem k vaší neteři laskavá.
Chápete vůbec,
že i náznak vašeho nesouhlasu s postupem, který zvolila,
by mohl zmařit vše dobré, co se podařilo?
Na druhou stranu, milé slovo, trocha veselosti
její duši neskutečně pozvedává.
Víte, slečno Walkerová, že když byla slečna Walkerová ve Skotsku,
což jsem sama zjistila teprve před pár týdny,
tak ji kapitán Sutherland obral o tisíc liber?
Nejenže ji chtěl připoutat ke svému nudnému bratranci.
Přesvědčil ji, aby mu věnovala tisíc liber ze svého vlastnictví.
Nebyla tam u doktora, jak kapitán Sutherland slíbil.
Byla hanebně zneužita,
a právě proto se rozhodla
sepsat novou závěť.
Novou závěť? Jakou?
Vykonavatel byl pan Priestley. Nyní o to požádala mě.
Samozřejmě jsem souhlasila.
Není schopná sepsat novou závěť. Její duševní...
Doktor Belcombe ji shledal naprosto kompetentní.
Proč takové věci probírá s vámi,
a ne se členy vlastní rodiny?
Má mě ráda.
Mám v této věci jeden cíl, slečno Walkerová.
Vlastně dva cíle.
Oba jsou transparentní.
Sloužit své přítelkyni co nejlépe
a pomoci jí na cestě k dobrému zdraví a štěstí.
Vy, paní,
jste si znepřátelila tuto rodinu.
Nejde jen o mě,
ale i o Edwardsovy, Priestleyovy a Rawsonovy.
Brzy přijdete na to, že jste si vzala příliš velké sousto.
GENTLEMAN JACK II. 1. díl
Inspirováno deníky Anne Listerové
- Dobrý den, paní. - Dobré ráno.
- Dobré ráno, paní. - Splachovací záchody. Výborně.
Argusi.
- Dobré ráno. - Dobré ráno, paní.
Dopis od pana Parkera.
Ten druhý je od pana Holta z dolu.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Už je nebaví to bouchání. - Už nás nebaví to bouchání!
- Vždyť jsem to řekla. - Nakonec mi poděkujete.
Až tu nebude kouř z ohně a budete mít splachovací záchod.
- Každý svůj. - Kdo?
- Ano. Je tady Washington? - Je v tvé pracovně.
Chci si promluvit o Cordingleyové.
- A pak musím do Halifaxu. - O Cordingleyové?
Do Halifaxu pojedu s tebou. Když to bude rychle.
Dnes večer musím být v Yorku.
Kdy odjíždíš? Ještě musím zaběhnout za Holtem.
Sejdeme se nad Old Bank... Kdy? Za deset minut?
- Dobré ráno, Washingtone. - Dobrá zpráva.
Staups je na prodej.
Dům, hospodářské budovy, hostinec a uhelný důl.
Leží vám to u nohou. Škoda to někomu přenechat.
- Kdo to vyjednává? - Carr.
- Kolik žádá? - 3500. A dostane je.
Promluvím s panem Parkerem.
A mám Mitchellovo ocenění panství Crow Nest,
které chtěla slečna Walkerová. Mohu jí to poslat do Yorku...
Ne, vezmu to. Je to vše?
- Dobré ráno. Je tady Holt? - Šel se zahřát do kanceláře.
Jen aby bylo jasno, dřel jsem tu v přesvědčení,
že odtokovou štolu udělá samostatně.
Tak to je.
My měli vyhloubit jen šachtu.
O odtoku nepadla zmínka.
Už jsme dvakrát narazili na vodu,
a já myslel, že to má zařízené, ale... zjevně nemá.
Víte o tom, že pije?
Dobrý ráno, slečno Listerová.
Pane Holte, pan Mann mi řekl, že nemáme štolu
na odvádění vody.
Zatím ne, ale pracuje se na tom.
Víte to už týdny.
Mělo se začít současně s hloubením šachty.
Když jsem řekl, že od července můžeme dodávat uhlí,
počítal jsem s tím, že pan Holt zajistí odtok.
Pokud chcete tu věc s vodou použít proti panu Rawsonovi,
lze to jen, když budete mít podzemí pod kontrolou.
Jak dlouho trvá vykopání štoly?
Dolů pod Conery? S vyústěním do rybníka?
Takže 300 metrů? Asi tři měsíce.
Já na to zapomněl. Mohu se jen omluvit.
Už si vzpomínám, že jsme o tom mluvili.
Mohu ji vykopat za čtyři šilinky za metr.
Ale zdrží se hloubení šachty.
Můžete připravit plán? Směr tunelu, hloubku
a množství kamene na podepření.
- Jo. - Paní...
Jo. Můžu to udělat.
Nechci si v této věci dělat víc nepřátel, než je nutné,
ale nemohu si dovolit chyby.
Vy víte, že mít pod kontrolou vodu
a vypořádat se s Rawsonovým vniknutím na pozemek
je pro mě stejně důležité jako těžba uhlí.
Seberte se.
- Takže Cordingleyová... - Jen mluv.
Trápí ji, že řemeslníci v domě práší.
Jednou to skončí.
Bojí se, že si pomyslíš, že nezvládá údržbu.
"Měly to být dva týdny, a už to jsou dva měsíce!"
Ano. Dobré řemeslo chce svůj čas.
Někdy se zjistí, že je třeba udělat další věc.
Nechci, aby slečna Walkerová trpěla,
že je tu chladno a nepohodlí.
A ještě něco. Cordingleyovou viděli
ruku v ruce s Thomasem Beechem.
S tvým pacholkem Thomasem Beechem.
Kdo? Kde?
Já. Ve stodole.
- Ruku v ruce? - Ano.
Jako...
- Ukaž mi to. - Jako...
- Jako kdyby se znali důvěrně? - Ano. Jako...
Nevěděli, že tam jsem. Šla jsem za Hannah Boothovou.
Seděli tam, povídali si, zírali si jeden druhému na rty. Jako...
... zasnoubení milenci.
Ale on se brzy žení. Proto od nás odchází.
Já vím.
- Mohla by být jeho matkou. - Já vím!
Promluvím s ní.
Pan Washington považuje 3500 liber za férovou cenu.
Můžete jim dát nabídku ještě před dražbou.
- A zaplatit víc? - Mohl by mít zájem pan Stocks.
Ze stejného důvodu jako vy.
Staups sousedí i s jeho pozemkem.
Mám zájem, ale nechci platit zbytečně moc.
Riskneme tu dražbu.
Souvisí to s tím, o čem chci mluvit.
Paní Scatcherdová dala výpověď z Northgate House.
- Má ho v pronájmu do příštího roku. - Ale...
Možná je to štěstí v neštěstí.
- Jak to? - No...
- Můžete ho prodat. - Prodat Northgate House?
Strýček Joseph není mrtvý ani 17 let. To je nemyslitelné.
Mohu být upřímný?
Vaše půjčky již jsou...
Nepřiměřené je možná silné slovo.
A vaše nové nadšení pro půjčování je...
Riskování se v obchodě dosti obdivuje
a my víme, že na to máte žaludek. Ale...
Když prodáte Northgate House,
můžete splatit dluhy a zůstane vám kapitál.
Northgate je ve městě. Bude za něj tak... 8000.
Za to byste si mohla koupit Staups. Bez problémů.
Vypotácela se ven. Vážně se potácela.
- Eugénie, mám již sbaleno? - Já jsem...
Thomasi, běžte do Old Cock říct paní Peacockové,
že chci poslíčka a koně nejpozději ve tři hodiny.
Nemáte pomáhat bratrovi?
- Mám. - Rachel.
Můžete mé tetě udělat nohy. Teď šla nahoru.
Elizabeth.
Viděli vás. Už je to tak.
Ruku v ruce s Thomasem Beechem. Dost!
Chci jen říct, že hospodyně ruku v ruce s lokajem,
který je o 20 let mladší
a který nás brzy opustí,
přestože zde nebyl moc dlouho, je bohužel...
... infra dignitatem . A...
Už o tom nechci nic slyšet.
Ano, paní. Promiňte. Děkuji.
A přišel dopis. Slečna Marian řekla, ať ho dám na stůl.
Prý je to nejspíš rukopis paní Lawtonové.
Já a infra dignitatem ?
Nejdražší Freddy, mé myšlenky patří jen tobě.
Miluji tě z celého srdce,
které ti přes naše vzestupy a pády není nevěrné.
Stále jsi, tak jako dříve, má duše blízká.
Doufám, že tě Steph zpraví, jak se vede tvé přítelkyni v Yorku.
Vracejí se mi šťastné vzpomínky
a chci tě o něco požádat: nespěchej
a nepřipoutej se příliš brzy nebo těsně.
O tom, že to se slečnou Walkerovou urovnáš,
nikterak nepochybuji,
protože máš dost energie na dosažení všeho, co si umíníš.
Přesto však nemáš důvodu
neřídit se moudrým příslovím: "Dvakrát měř, jednou řež."
Ano?
Přišla slečna Listerová.
Jak se máš?
Děkuji, Lucy.
Mám vám již přinést večeři, paní?
Jsi hladová?
Vždycky.
Ano. Děkuji, Lucy.
Paní Bewleyová tě ubytovala ve vedlejším pokoji.
Ví má teta...
... co jsem si udělala ve Skotsku?
Ne.
Jistěže ne.
Jak by mohla?
Mohla jí to napsat nebo říct Elizabeth.
Nikdy jsem neměla pocit, že by to Elizabeth udělala. A ty?
Viděla to i paní Priestleyová. Neřekla jsem ti to.
V kočáře. Cestou zpátky ze Skotska.
Mluvily jste o tom?
Ano.
Řekla jsem, že to není tak, jak si myslí, ale ona má svou hlavu.
Prostě se to stalo. A lidé mluví.
I má rodina.
V Cliffhillu jsem strávila dost času.
Nikdy jsem neměla pocit, že tvá teta něco tuší.
Víš...
Použijí to proti mně, když budou moci.
Leda přes mou mrtvolu.
Nezasloužím si tě.
Pověz, jak to jde se Stephem.
Čím dál líp.
Chtěl, abych si najala učitele umění. Pana Browna.
Probíráme perspektivu.
A napadlo mě koupit si poníka.
Roky jsem nejezdila,
ale podle doktora Belcomba to je skvělý nápad.
Bylo by pro něj v Shibdenu místo?
Jistě.
- Opravilas mi dopisy? - Ano.
Francouzštinu.
Přivezla jsem Galignaniho průvodce po Paříži.
- Vážně tam pojedeme? - Ano.
A až se vrátíme...
... odstěhuješ se se mnou do Shibdenu.
Vezu ti účetnictví.
Můžu je s tebou projít.
Pokud chceš.
Zjistila jsem, že velkým deziderátem v obchodu...
... je stabilita.
Vážně?
Stálost.
Spolu s přehledem o faktech a číslech.
Čím víc rozumíš svému majetku a účtům,
tím víc ze své půdy získáš.
A... kromě jiného...
... je to všechno... vzrušující.
Vážně?
Mám pro tebe Mitchellův odhad tvého majetku.
Srovnáme ho s Washingtonovým.
A pak bys měla napsat Elizabeth
ohledně rozdělení majetku.
A pak můžeme obě změnit své závěti.
Co s ní na pár dní zajet do Halifaxu?
- Před cestou do Paříže. - Může být. Proč?
- Ať je rodina klidnější. - Rodinný klan.
Ať ji vidí.
Ať vidí, že jí svědčí léčba
a všechno ostatní.
Stalo se něco?
Byl tu pan Charles Priestley. Před čtyřmi dny.
Poslal ho pan Edwards z Pye Nest.
"Nikdo z rodiny neví, kde je,
a je mimo domov bez služebnictva."
Ujistil jsem ho, že je o ni skvěle postaráno,
že je dokonale, diskrétně ubytovaná
a že mou pomoc vyhledala ze své vůle.
Dobře řečeno.
Mylně se domnívají, že ji chrání.
Dělají z ní dítě.
Když pochopí, že se rozhodla sama
a že jí to svědčí,
dojde jim, že může rozhodovat.
Řeknu jí to.
Myslím si, že by jí prospěla společnost.
Zde v Yorku. Povzbudit její sebedůvěru a konverzaci.
Paní Norcliffeová nás pozvala do Langtonu na večeři.
Na středeční večer a přes noc. Souhlasila jsem.
Výborně.
Zítra ji vezu skicovat do opatství Rievaulx
a pak jedeme do Langtonu.
Bude tam Isabella?
Dobrý Bože, ne!
Ne. Tib bych jí nevnucovala. Zatím.
K té se budeme muset propracovat.
Tento měsíc je v Croftu.
Bude tam, myslím, paní Norcliffeová, major Norcliffe a Charlotte.
Už musím jít. Pohovor s novými čeledíny.
- Jméno? - Clayton. James.
- Věk? - Koho to zajímá?
Dvacet čtyři. Ženatý. Šest dětí, čtyři žijí.
- Anglikánská církev. - Paní.
Vyučil mě pan Hepworth. V Hob House.
Sloužil jsem tam čtyři šťastné roky.
Pak jsem odjel do Beningbroughu.
Hezké děvče.
Jméno?
- Matthew Avison. - Cože?
- Jméno? - Samuel Fielding.
- Věk? - Devatenáct.
Dvacet pět, madam.
Dvacet sedm.
Chci někoho, kdo je zdvořilý, čestný, skromný,
vychovaný, důvěryhodný, aktivní a úslužný.
Někdo, kdo ví, co má dělat lokaj,
kdo bude udržovat čistý kočár a v Shibdenu se starat o dům.
Navrhnul bych větší stíny pod oblouky.
Ale ne. Sledujte, jak opisují křivky.
Včera v noci tři nádherné polibky.
Řekla, že to nikdy takové nebylo.
Přesto, že je v noci v posteli nespoutaná milovnice,
za dne z jejích rtů nic neunikne.
Vlastně...
... během dne je skromná...
... a příjemně zvláštní.
Tak moc, že jsem s ní...
... velice spokojená.
A doufám, že nám to bude klapat.
Norcliffe, vyžeň toho psa!
Vždyť nic nedělá, matko. Ano.
Ruce vzhůru!
Fishere, vyžeňte toho psa.
- Co si pomyslí slečna Walkerová? - Té to nevadí.
Má Nera ráda.
Už si s ním dlouze povídala na schodech
ohledně blýskavých věcí.
Často vycházím lépe s mazlíčky než s jejich majiteli.
Skvěle řečeno, slečno. Skvěle řečeno.
Doufám, že máte hlad, slečno Walkerová.
Paní Briscoeová chystá víc, než je třeba, když máme návštěvu.
Možná si myslela, že tu bude Tib.
Má velká... větší sestra
jí jako stádo oslů, slečno. Znáte se s ní?
S Isabellou? Ne.
To máte štěstí. Je zlobryně.
Mám ji moc rád, ale...
... mému příteli dluží 16 guinejí a nechce platit.
Přesně. Nechce.
Nevsázej se, když nechceš solit. Že, mamá?
Vykládala jsem slečně Walkerové o tvém poníkovi.
Chceš prodat toho šedého.
Ona chce poníka koupit.
Nero. Kdepak, ten je drsný. Leda pro služebnictvo.
Já myslela, že Nero je pes.
Všichni jsou Nero. Lépe se to pamatuje.
Můžeme ho vidět, když ho prodáváte?
Ji. Zajisté. Hned ráno.
Živá! Tak se dá popsat jedním slovem. Živá a tvrdohlavá.
To jsou dvě slova.
Dám vám ji za babku, když se vám bude líbit.
Protože jsem si tu její tvrdou hlavu oblíbil a...
... budu rád, když najde dobrý domov.
Nemáš ji ráda?
To se nedá říct. Neznám ji.
Je nemocná.
A kvůli své nemoci má nízké sebevědomí.
Proto chodí ke Stephovi?
Je...
... bláznivá?
Musí překonat jisté věci.
Jako občas každý z nás.
Smutek. Ztrátu.
Nebyla schopná se s tím vypořádat sama.
Ano. Byla kvůli tomu... prázdná.
Takže její rodina, širší rodina,
nevěděla, co si s ní počít.
- Nedosahuje tvých kvalit. - Miluje mě.
Je do mě zamilovaná.
A já...
Ty zamilovaná nejsi.
Ne, že bych nebyla...
Nikdo nevnímá ve čtyřiceti stejně jako ve čtrnácti.
Je to tak?
Mám ji ráda.
- Dostatečně. - Vážně?
Scházela mi, když jsem byla v Kodani.
Nečekala jsem to, ale...
Myslela jsem, že to brzy přejde, ale nepřešlo.
Nebylo dne, kdy bych na ni nemyslela.
Pohádky mládí jsou pryč.
O to se postarala Mariana.
Ale s ní...
... mohu být šťastná. Konečně.
A...
Bude to fungovat.
No.
Nechala bych to... splynout.
Kdybych byla tebou.
Snažíme se "splynout" už osmnáct měsíců.
Ví o tom Tib?
Ví o tom Mariana?
Mariana o ní ví.
O tomhle neví.
Jak to jde?
Museli jsme sedátko posunout dopředu,
aby vzadu mohla být nádrž a čerpadlo.
Až to bude hotové, bude to velká věc.
Je důmyslné, jak se voda sama doplňuje.
Prostě všechno spláchnete.
Jednou to bude v každé domácnosti.
Za mě ještě ne. Já budu pořád srát v lese.
- Víte, jak byla svatba naší děvečky? - Jo.
Vy znáte Bena Sowdena. Samova bratra, co se objevil.
- Nijak zvlášť. - No, totiž...
Mary mi řekla, že jim napsal. Že prý viděl Sama.
- Kde? - Právě o to jde.
Na svatbě mi Ben řekl, že neumí psát a že Sama neviděl. Takže...
Proč by to Mary říkala?
Víte, že ho měli v prasečáku?
- Kdo měl koho v prasečáku? - Předtím, než zmizel.
Dicku! Pojď sem.
Řekni panu Washingtonovi o té rvačce u Sowdenových.
- Se Samem? Byl opilej. - Ten kluk byl samá modřina.
Praštil Mary. Tak jsme ho přivázali k židli a dali do prasečáku.
Proč?
Protože se choval jako prase. Každýho děsil.
- Hnusnej parchant. - A co pak?
- Nic. - Viděl jsi ho pak?
Ne.
- Dobré ráno. - Dobré ráno, paní.
Josephe, mám zprávu z Yorku od slečny Listerové.
Zítra pro ni pojedete kočárem.
Sejdete se u Černé labutě v Yorku. Ve 3 hodiny.
- Já? - Nemáte být v livreji.
V něčem obyčejném.
Pracuj, zaměstnej se, udržuj si náladu.
Mysli jen na příjemné věci. A piš mi. Francouzsky.
- Kočár je naložený. - A taky hlavu vzhůru.
A taky napiš své sestře
a požádej o formální rozdělení majetku. Ano?
A co Crow Nest?
Promyslela jsi, jestli ho někomu pronajmeš?
Vím, je to...
... těžké. Vyrůstala jsi tam.
Ale budeš mít nový domov a Crow Nest tam bude pořád.
Nemá smysl, aby byl prázdný, když z něj můžeš mít příjem.
Nejsem si jistá, jestli je správný čas to...
- ...to? - ... to...
... to udělat. Nebo nechat být. Nebo napsat Elizabeth.
Bez rozdělení majetku nemůžeš změnit závěť.
A já svou mohu změnit, až změníš ty tu svou.
Formální rozdělení je třeba,
aby vše bylo rozpůleno důkladně a férově.
Promptně.
Abychom potvrdily definitivní oboustranný závazek.
Mám obavy, že teď není správný čas...
... vzdorovat jejich názorům. S tetou je to dost těžké.
Naše úmysly musí být všem zúčastněným jasné.
Úcta k veřejnému mínění je důležitá, ale my...
... musíme především ctít samy sebe.
A jedna druhou.
A to, co chceme my.
Já jen myslím, že když napíšu Elizabeth, tak...
Nevěřím, že kontrole kapitána Sutherlanda
unikne jediný řádek. A...
... na ni dolehnou všechny nepříjemnosti. Takže...
Nemohu. Nechci to uspěchat. Nic z toho.
Stále stejná nejistota. Tam a zpátky.
Kdyby měla odvahu se zavázat,
abych jí mohla důvěřovat.
Vážně to bere tak, že jsme jedno srdce i peněženka?
Josephe. Výborně. Skvělé.
Tohle je Nero.
Pojedete na něm, tedy na ní, zpět do Shibdenu.
Cože?
- Umíte jezdit? - V současnosti ne.
- V čem je problém? - Nevím jak.
Jistěže víte jak. Prostě se snažte.
Nikdy jsem nebyl mimo Halifax. Jen jednou v Huddersfieldu.
A teď jste v Yorku. Zvětšil se vám svět.
Držte se této cesty. Jeďte podle ukazatelů do Leedsu.
Vyvedu vás z Yorku, přes Dringhouses a Tadcaster.
V Leedsu se ptejte po Halifaxu.
Případně se zeptejte ještě někoho. Naskočte.
- Myslím, že to není dobrý nápad. - Dala vám sestra pár šilinků?
- Jo. - Dobře. Nespěchejte.
V případě přespěte u Bílého koně na Boar Lane v Leedsu.
Ale v devět ráno buďte v Shibdenu. Je to jasné?
Proč nemůže jet Thomas? Ten ví o cestování víc.
- Chcete být neomalený? - Ne, paní.
- Kolik vám je? - Devatenáct.
Devatenáct! Čilý jako blecha a zářivý jako perla.
Na vás nic nemá. Jeďte.
Ano.
Myslíš, že bude slečna Walkerová vhodnější jako společnice?
Než paní Lawtonová?
Mám slečnu ráda. Otec taky.
Říkal, že by nikoho nechtěl víc. Aby s námi bydlel.
Vážně?
Paní Lawtonovou nemáš ráda?
Za ta léta tě mnohokrát rozčílila. Tím čí oním.
Ale vždycky se nějak vetře zpátky.
Hotovo.
Jak dlouho máš ten kašel?
Slečna Catherine Waterhouseová má první stádium tuberkulózy.
Slyšela jsem.
Pojď sem.
Řekni "á".
To přežiješ.
Bude to pro nás všechny zkouška,
pokud přijede před cestou do Paříže.
Ještě pořád váhá.
Proč? Kvůli rodině.
Ne ohledně návštěvy. Ani přestěhování.
Váhá ohledně stálejšího závazku.
Zdráhá se vzdát se panství Crow Nest.
Chápu to. Vyrostla tam, ale...
Bože můj, nemůže tam jen stát jako mauzoleum.
A je tu...
Je tu ještě jedna věc.
Chceme změnit své závěti.
Vzájemně si odkázat užívací právo našich panství.
Shibdenu?
- Ano. - A Crow Nest? S tím souhlasila?
Jakmile ho rozdělí na dvě části, její a Elizabetinu,
může se to rozepsat černé na bílém.
Ale zdráhá se napsat své sestře, aby...
... se s tím začalo.
To je... pokrok.
Nikdy nebudeme mít děti.
Musíme se ochránit vzájemně.
Bude to skoro jako manželství.
Když zemřu první, Shibden nakonec připadne Listerovým ze Swansea.
Jen bych ho radši...
... zanechala těsně po mé smrti, až...
... až to nastane, někomu, s kým jsem prožila život.
Nosím ho už týdny.
Dala mi ho na Velikonoce. A já...
... jí dala onyx.
Chci, abyste ze mě měla radost.
Ale říkáš, že by se to ještě mohlo zvrtnout.
Ne.
Tak nemohu myslet.
Musím držet nervy na uzdě.
A mít k ní důvěru.
Připadá mi tak... křehká.
No, nevím. Myslím, že uvnitř je docela umíněná.
Bude bydlet v Shibdenu? Proč?
Na radu doktora.
- Samozřejmě vás navštíví. - To máme štěstí.
A co pak? Zpět do Yorku?
- Na jak dlouho? - Doktor radí, aby bydlela v Shibdenu?
Doktor radí, aby v Crow Nest nebyla sama.
To jsou dvě různé věci.
Ano. Může bydlet tady.
- A co pak? - Tady?
Vy mě udivujete, slečno Walkerová. Bydlet tady?
Slečna Walkerová vás žádala, aby zde mohla bydlet.
- Kdy? - Před dvěma lety.
- Kdy? - Před mým návratem z Hastingsu.
Když jí zemřel bratr.
Řekla mi to. Odmítla jste se slovy: "Mládí a stáří se k sobě nehodí."
Zasáhlo ji to. Zrovna, když na tom byla zle.
Ani by ji nenapadlo jít sem. Po tom všem.
A co pak? Jak dlouho bude u doktora Belcomba?
Někdy se domů do Crow Nest vrátit musí.
Podle něj je to špatný nápad.
Být sama s tak smutnými vzpomínkami.
Proto jsem jí nabídla, aby bydlela se mnou v Shibdenu.
Nemyslíte, že by bylo lepší
požádat jednu ze slečen Atkinsonových
o společnost v Crow Nest?
Pokud její úzkost pramení ze samoty.
Slečna Walkerová dělá pro Atkinsonovy, co může.
To poslední, co by si přála, je bydlet s nimi.
Ne. Tento plán jí bude vyhovovat nejspíše.
Jistě to s vámi probere, až zde bude.
Nemá co skrývat.
Právě naopak.
Věděla jste, slečno Walkerová,
že když byla slečna Walkerová ve Skotsku, byl za ní pan Ainsworth?
Vždycky jsem ho měla ráda.
Dostala jsem váš vzkaz.
Ano. Posaďte se.
Takže George Naylor
vám za Northgate nabídnul osm tisíc liber.
Ale vyhradil si, aby to bylo včetně ovčí farmy.
Ne.
Dobře. Dále Isaac Green.
Znáte ho? Také nabízí osm tisíc.
Jen za dům. Ovčí farmu nechce.
Ale chce zaplatit tisíc liber nyní a zbytek...
- Ne. - ... v příštích čtyřech letech...
- Ne. - ... se čtyřprocentním...
Ne.
Dům tedy dáme do dražby.
Za vyvolávací cenu devět tisíc pět set. Včetně ovčí farmy.
Dobře.
A dražba na Staups je od pondělí za týden. U Bílého lva.
Musím ho mít. Ať se Northgate prodá, nebo ne.
Drahá Anne,
odpusť mi, že to nezkouším napsat francouzsky,
ale musím stihnout poštu.
Přikládám láhev ostružinového sirupu pro Marian
a doufám, že jí uleví od otravného kašle.
Paní Bewleyová s úctou
posílá tvé tetě svazek chřestu, který jí udělá dobře.
Jak milé stvoření.
Nemohu se dočkat tvého návratu.
Ohledně Crow Nest dosud váhám
a pořád se bojím napsat své sestře, ale...
neztrácej víru. Nezklamu tě.
Ty víš, že si přeji, abys mě vedla právě a jen ty.
Vrať se rychle. Bez tebe se tady nudím.
A chci tě na tisíce způsobů.
Zcela tvá, Ann Walkerová.
Drahý pane, chci si objednat stříbrnou voskovou pečeť,
kterou si u vás vyzvednu, až budu 20. v Yorku.
Pečeť by měla mít ornamentální vzor
a nápis "Foi est tout".
Víra je vše.
Všechno nejlepší k narozeninám.
Ty jsi tak pozorná.
Tak chytrá. A hodná.
Je to o tobě a o mně.
Mám nápad ohledně Crow Nest.
Je to jen návrh, předběžné opatření.
Co kdyby se, až se přistěhuješ do Shibdenu,
pan Washington s rodinou přestěhoval do Crow Nest?
Do křídla pro služebnictvo. Jako takoví správci.
Aby se tam větralo. A žilo.
Tím by se věci posunuly správným směrem. Pro nás obě.
Bez zbytečného rozruchu.
Mohu si to promyslet?
Jistě.
- A jsme tady. - Jaká byla cesta?
- Úžasná. - S malým zpožděním v Leedsu.
- Děkuji za pozvání. - Rádo se stalo.
- Kapitáne Listere, jak se daří? - Ujde to. Pořád stejně.
- Jak se daří vám? - Výborně. Děkuji.
Kde je teta?
Nahoře. Hned sejde dolů.
- Děkuji za ten sirup. - Zbavila jste se kašle?
Asi ano. Vždycky to trvá déle, než by si člověk přál.
- Doktor Belcombe... - Jo.
- Dobrá strava je důležitá. - Ve zdravém těle zdravý duch.
- Přesně. - Co ještě děláte v Yorku?
Čtu. Chodím na čerstvý vzduch a pořád něco.
Všechno, o čem Anne mluvila.
- Fyzická i psychická aktivita... - Vypadáte výborně.
Musíte se stavit za vaší tetou. Má o vás strach.
To udělám jako první.
Kdo mi to řekl? Kdo to byl, Jeremy?
Buď pan Sunderland, nebo pan Musgrave. Nebo pan Day.
Doktor Kenny to nebyl. Toho už nevídáme.
- Od Kodaně. - Co ti řekl?
To o slečně Walkerové. Že má strach o slečnu Walkerovou.
Nevěděli, kde jste.
Věděli, že v Yorku, ale nic víc.
Mám Staups!
Před půlhodinou skončila u Bílého lva dražba.
Pan Stocks odstoupil. Bylo toho na něj moc.
Mám to.
Nejvyšší nabídka za Northgate byla nižší než vyvolávací cena.
O více než tři tisíce liber méně. Přesně 6350.
Pokud to nechcete prodat za tu cenu...
- Ne. - Ne. Takže...
Co dál? Najdete nového nájemníka?
- Nebo z toho udělám hotel. - Co prosím?
Město se rozrůstá.
Požadavek po takových věcech se bude zvyšovat.
To ano. Ale...
To by si vyžádalo značnou investici. Tedy další půjčku.
Víte, že každou minutu každé hodiny každého dne, neustále,
i během našeho rozhovoru, mi Christopher Rawson
pořád krade uhlí?
No, dobře. Ale jak to souvisí...
Když mě uvidí utrácet, tak mě, doufejme, dřív nebo později
bude chtít ještě víc zesměšnit,
aniž by čelil následkům.
Dobře, že se neprodal.
Působilo by to jako slabost.
Takový nevděk!
To je na tom šokující.
Slíbila jsem tvému otci na smrtelné posteli,
že se o tebe postarám a udělám pro tebe vše.
Bůh ví, že to nebylo snadné.
Člověk se může o druhého přestat starat,
když se ten druhý chová nevhodně.
A pak přijde chvíle, přijde čas,
kdy si řekne: co je moc, to je příliš!
Kolik hodin jsem se o tebe bála. A teď tohle!
Měla jsem tu...
... co vlastně je... ženu,
zde v mém domě, v tomto pokoji.
Říkala mi, co a jak.
Ty nevidíš, nebo nechceš,
jak se zesměšňuješ tím,
že s ní něco máš! Že se s ní ukazuješ!
Jsme slušné majitelky...
Myslíš si, že tomu věří ten, kdo o Anne Listerové aspoň něco ví?
Jaké to bylo?
Už mé tetě o mně nic neříkej. Nikdy.
Prosím, tak se mnou před služebnictvem nemluv. Už nikdy.
Promiň.
Jsi poslední, na kom bych si chtěla vylívat zlost.
Chtěla jsem, aby měla informace.
Nechci, aby mě obvinili, že jsem něco ukradla.
Až tu budeme, spolu a řádně,
nechci, aby někdo mohl říct,
že jsme ohledně toho nebyly transparentní.
Rozhodla jsem se. Máš pravdu.
Myslím, že to je dobrý nápad.
To, že bude Washington s rodinou spravovat Crow Nest.
Vážně?
Můžeme určit datum?
Na cestu do Paříže. Ať je to za námi. Ať už tam jsme.
Můžeme odjet během pár dní. Stačí říct.
Až se vrátíme, tak napíšu Elizabeth
ohledně řádného rozdělení majetku.
Vážně?
Objednám apartmá v Meurice. Tam je to nejlepší.
A co tvůj byt na Rue Saint Victoire?
Tam nemůžeme bydlet. Je maličký.
Musíš ho vidět. Je hrozný. Já ho mám ráda, ale...
V Meurice budeme mít pohodlí.
Miluju tě.
Paní Priestleyová řekla, že když jsi byla ve Fortrose,
přijel tam pan Ainsworth.
Odmítla jsem schůzku.
Pak se ho kapitán Sutherland zbavil. Až pak mi došlo,
že jen proto, abych si vzala Alexandera.
Proč jsi mi to neřekla?
Myslela jsem, že by tě to rozzlobilo.
Ještě víc než mě. A...
Trápí mě, když se zlobíš. Tak jsem to neřekla.
Jsi tak hezká.
V určitém světle?
V určitém světle.
Drahá Mary, jelikož minulost je za námi,
musíme doufat v co nejlepší budoucnost.
Mé dny samoty se chýlí ke konci.
Otec, teta a sestra jsou s mou volbou spokojení
a nepříjemnosti v Shibdenu pomalu mizí.
Pochybuji, že se v létě uvidíme. Vezu svou přítelkyni do Paříže.
Po návratu se nastěhuje ke mně do Shibdenu.
Slečna Listerová určitě řekne totéž, co já.
- Co se děje? - Thomas odjel a James dorazil.
Prý není zvyklý nosit livrej z druhé ruky.
Vyřazené věci nenosím.
Odpoledne vás pan Lowe změří a vše přizpůsobí na míru.
Propána, je to čisté.
Je to běžné i v nejlepších domech.
Držgrešle.
Sbalte si své věci.
Zaplatím vám jeden den, který jste si neodpracoval,
a vy se vraťte do Yorku.
Rozhodla jsem se špatně.
Jestli tady budete ještě za dvacet minut,
zastřelím vás za vniknutí na pozemek.
Josephe, co víte o kočárech?
No, trochu jsem se naučil od Thomase.
- Ukázal mi to. - Výborně!
Pojedete se mnou a slečnou Walkerovou do Paříže.
Chystejte se.
Anne? Anne.
Anne. Anne. Anne.
Když Joseph pojede s tebou a slečnou do Paříže,
kdo bude otci dělat komorníka?
Nemohu ho oblékat. Mohla bych vidět něco, co nechci.
V Yorku jsem potkala jednoho chlapce.
Nevěděl nic o kočárech a brblal,
ale jinak byl pohledný a čestný. Matthew...
... Avison. Napíšu paní Williamsonové, ať ho pošle.
Vezmi ho na pár týdnů na zkoušku.
Nechceš ho zastřelit, že ne?
Jen když budu muset.
Takže Cordingleyová. Chci jen říct...
Asi jsem se zmýlila. Ohledně ní a Thomase.
Zemřela mu matka, když jsi byla v Kodani. A...
Nevěděl to, dokud ses nevrátila.
Když jsem je viděla, tak jí říkal, jak ho to trápí.
Že neuvidí jeho svatbu. A ona ho...
... utěšovala.
Dobrý den.
Proč jsi mi to neřekla? To o jeho matce.
Všichni se tě bojí. Víš?
Proč?
Nevím.
S dovolením.
- Elizabeth. - Ano, paní.
Jen, že...
Ten švestkový pudink k večeři byl moc dobrý.
Děkuji.
Nejdražší Frede, modlím se za tvé štěstí.
Pokud jsem do toho nějak zasáhla, ublížila jsem jen sobě,
protože ty jsi má jediná láska.
Představa tvé samoty ve mně vzbouzí neopětované city.
Je ve mně struna,
která vibruje jen pod tvým dotekem.
Nyní mi na budoucnosti světa záleží tak málo,
jako kdybych měla žít už jen 24 hodin.
Čím více, drahá Mary, přemítám o minulosti,
tím více mě děsí rozporuplnost tvých úmyslů.
Tvůj hluboký zármutek je pro nás obě velké neštěstí.
Ať sis "prošla" čímkoliv,
nemohu uvěřit, že je to horší než utrpení a krutá prázdnota,
které postihly mne.
Bylo to nečekané jako blesk z čistého nebe.
Bohužel, taková je spravedlnost. Na to nezapomeň.
Nejdražší Frede,
kostky jsou vrženy a Mary se tomu musí podřídit.
Štěstí čeká aspoň tebe
a ona se poučí, že pro ni už není naděje.
Navždy jen tvá,
Mariana.
České titulky Iveta K. Pavlovičová Iyuno-SDI Group 2022