TUR
Och kolla i kameran.
Kör nu. Just så.
Turpysslingen kommer in på refrängen.
Och hopp och hopp, och dubbelsteg åt vänster.
Du kan ju!
Kära nån.
Bryt.
Du har verkligen otur, Sam Greenfield.
Vem, jag?
Förlåt, Sam.
Innan vi filmar igen måste vi fixa lite tur åt dig.
Kom.
SUMMERLAND FLICKHEM
En av de här kanske hjälper.
Wow, vilken kollektion.
-Ja. Min turtrana… -Fin.
…min tyska turgris.
Min japanska vinkande katt.
-Den ger supertur. -Coolt.
Min dalahäst från Sverige. Jag har samlat ihop alla mina turdjur
så att mitt helgbesök blir helt perfekt.
Smart tänkt.
-De hämtar dig väl på fredag? -Ja.
Och jag ser att du har en tom plats åt din turpeng.
Ja! Det är bara den som fattas.
Hitta en peng, i ur och skur,
-så ser du snart att du får tur. -Så ser du snart att du får tur.
Nu gör vi klart videon.
-Det gör vi. -Sam? Där är du ju.
Socialarbetaren väntar på dig.
Hej då, Sam. Lycka till!
Vart ska hon?
Hon har blivit för gammal.
Vi kommer att sakna dig här.
Jag kan kanske bara stanna ett par dagar till.
-Sam, vi har pratat om det här… -Jag vet.
Jag tänkte bara, för Hazels skull,
att jag kunde hänga kvar ett tag och vinka av henne innan hennes besök.
Om jag fick bestämma, ja, men du är 18 nu.
-Det är så här det funkar. -Bara två dagar till.
Jag vet att du är nervös, men du ska flytta till din egen lägenhet.
Det kommer att bli toppen.
Och du kan komma tillbaka på fredag under besökstid
och träffa Hazel innan hon åker.
Ja, okej.
Vi ses där nere.
Jag vet inte om jag är redo.
Jag älskar kramar.
Jag vet.
Även om jag flyttar så ska vi göra klart videon.
Under tiden ska jag öva på dansstegen.
Vi ses på fredag innan ditt besök.
-Och om du hittar en turpeng? -Så tar jag absolut med den.
Hej, Samantha. Stor dag.
Det är dina journaler.
Mitt liv i en låda.
-Redo? -Redo.
TURNER FAMILJEHEM SAM GREENFIELD - PERSONAKT
SAMS FÖRSTA HELGBESÖK
COLEMAN FAMILJEHEM
EMANCIPATION FRÅN VÅRDNAD
BARNPLACERINGSBYRÅ
COLEMAN FAMILJEHEM PARKER FAMILJEHEM
Vi hade visst inte tur nog att hitta din för alltid-familj åt dig.
Nej, det tåget missade jag allt.
Å andra sidan kan jag lägga förhoppningarna bakom mig.
Jag hoppas du gillar din nya bostad.
Du måste gå i skolan eller arbeta heltid för att behålla lägenheten.
Jag började mina nätkurser förra veckan,
och jag börjar mitt nya jobb i morgon kl 08:00.
Utmärkt.
Jag antar att de här är dina nu.
Tack.
Det var nog därför fröken Rivera föreslog att jag skulle ta med en reservnyckel.
Det här är nog säkrare.
Så, tittar du till mig varje vecka eller…
Nån från kontoret ringer dig nästa månad,
men annars ska du kunna klara dig själv nu.
Tack.
Lycka till.
GRUNDKURS I FÖRETAGANDE
EN INTRODUKTION TILL FÖRETAGANDE
KL 08:00 BLOMMOR OCH MYCKET MER
"Kom inte för sent!"
Okej, universum, är det så du vill ha det?
Smaka på den, universum.
BLOMMOR OCH MYCKET MER
KONSTNÄRSMATERIAL BLOMMOR - PYSSEL - HEMINREDNING
Tack, Bill. Kom du ihåg att vattna påskliljorna?
Och om du har tid, packa upp enhörnings- lamporna och fyll på kalasballongerna.
Och bara en sak till, jag lovar.
Kolla att toaletterna är rena innan vi öppnar. Jag vill att affären är fin.
God morgon, herr Hammond… Harmon.
Sam! Precis i tid. Underbart. Hörde du det, Bill?
Och snälla, kalla mig bara Marv.
Marv, okej.
Du kan vara det bästa beslutet jag nånsin fattat.
GLITTER FÅ DITT PROJEKT ATT GNISTRA
Hej, Marv.
Hej, Sam, du nämnde aldrig att du hade cirkuskunskaper på ditt CV.
Om jag inte missade det.
Ursäkta att jag stör.
Hur fastnade de på din…
Vet du en sak?
Det är lugnt. Jag har en perfekt uppgift för dig.
Här, Sam. Ett jobb du kan göra utomhus.
Samla in kundvagnar.
Jippi!
Du har nog bättre tur i morgon. Det är jag säker på.
Jag hoppas det, Marv.
SUMMERLAND FLICKHEM NAMN - TID IN - TID UT
Jag är så glad att du är här.
-Har det hänt nåt? -Hennes helgbesök blev just inställt.
Åh, nej.
Ja, hon väntade på trappan när de ringde.
Bokade de om?
Nej, men ett par vill komma på ett första besök på söndag eftermiddag.
PLACERINGSLISTA: HAZEL MURPHY PARET KELLEY
Hej, gumman.
-De kommer inte. -Jag vet. Jag är så ledsen, Hazel.
Tänk om jag aldrig hittar min för alltid-familj?
Det här var bara lite otur.
Såklart du gör.
Du gjorde inte det.
Nej, men du är inte jag.
Du är turpysslingen, ju.
Du hittar alltid skatten vid regnbågens slut. Du behöver inte oroa dig.
Du hittar din för alltid-familj.
Vem vet? Kanske paret som kommer på söndag.
Det kanske blir de.
Ja, kanske.
Och kanske hittar du en turpeng åt mig innan dess.
Försvinn, katt. Ta din otur med dig.
Och nu är det ett bord för två.
Varför kunde det inte bara ha ordnat sig?
Förlåt, jag ska ta det från början.
Min vän Hazel kunde ha varit ett steg närmare att bli adopterad i dag,
men det blev inte så. Hennes helgbesök blev inställt,
vilket nog inte låter som en stor grej, men tro mig, det är det.
Man får bara ett antal chanser att hitta sin för alltid-familj,
och ju äldre man blir, desto svårare är det.
Hon ska träffa ett nytt par på söndag.
Om jag bara kunde ge henne lite tur…
Men man kan inte ge bort nåt man aldrig har haft själv.
Men om jag kunde,
och om tur var nåt man faktiskt kunde hålla i handen,
så skulle jag ge all tur till Hazel.
Så att hon kanske kunde hitta sin för alltid-familj,
och inte sluta ensam som jag,
och sitta på en trottoarkant,
och prata med en katt.
Ingen orsak!
Men ser man på, Hazel.
Hitta en peng, i ur och skur, så ser du snart att du får tur.
HEMLÄXA UPPLADDAD!
Det är verkligen en turpeng.
Hej, fröken Rivera. Kan jag titta förbi efter jobbet senare?
Jag har nåt särskilt åt Hazel inför hennes besök i morgon.
Toppen.
Och snälla, säg inget. Jag vill överraska henne.
Ja!
Jag kom, jag såg, jag segrade!
Hej, Marv.
Nån har minsann blivit varm i kläderna. Ingen kundvagnspatrull för dig i morgon.
Jag har en pall med porslin som det står ditt namn på.
-Låter toppen. -Ha en bra kväll.
Tack. Det ska jag. Jag ska överraska min vän Hazel.
AUTOMATSPOLARE 9000
"SPOLAR VARJE GÅNG" GARANTERAT!
Min dumma otur.
Du är tillbaka.
Så, minns du att jag sa att jag ville ge tur till min vän Hazel?
inför hennes besök i morgon?
Gissa vad.
När du hade gått i går kväll hittade jag lite.
Just det. Jag hittade en riktig turpeng.
Och vad gjorde jag? Jag spolade ner den i toaletten.
Du gjorde vad? Spolade du ner min peng i toaletten?
Varför gjorde du det?
Pratade du… just?
Det var du.
Du gav mig turpengen.
Snälla, jag behöver bara en till.
Vänta!
Vänta! Kom tillbaka!
Va?
Jag behöver bara en peng åt min vän Hazel.
Va?
Hur min dag var? Underbar! Tack. Helt strålande.
Jag förlorade min resepeng och blev jagad runt hela stan
av en bindgalen människozombie.
Och varför måste lösenorden vara så långa?
Så där, ja.
Så, gällande penningproblemet. Varför pratar du med dig själv, Bob?
Jag övar för att ha nån att prata med när jag blir förvisad för evigt…
Nej!
FEL
Vad är du för en galen människa?
Vad är du för en galen pratande katt?
-En tursam skotsk en, uppenbarligen. -Men svarta katter för inte med sig tur.
I Skottland anses svarta katter föra med sig tur, tack så mycket.
-Är vi i Skottland? -Nej!
Och människor får inte vara här.
-Var är "här"? -Du måste ge dig av. Nu.
Jag ska ge mig av, oroa dig inte, så snart du ger mig en turpeng till.
Jag gav dig ingen peng.
Den ramlade ur mitt halsband när du lockade mig med den mumsiga köttmackan.
Det heter panini.
Strunt samma. Det var bara ett trick för att stjäla min resepeng.
Resepeng?
Vi varelser från Landet Tur har inte tur i er värld,
så vi bär med oss en peng för säkerhets skull.
Sa du just Landet Tur?
Göm dig!
God eftermiddag, mina herrar.
Välkommen tillbaka, Bob. Tid för återkomst, kl 18:06.
Pysslingar?
Hände det nåt ovanligt på andra sidan?
Nix.
BOB - SEKTOR: A113 PENG ÅTERLÄMNAD
Jag ser att du hittade en blockerad turledning.
Vid byggplatsen. Inte undra på.
Japp, Paulies popcornstånd är visst där för att stanna.
Inga problem. Två klick, så drar vi om ledningen.
Det behövs nog tre.
Du har minsann rätt, Quinn. Turen flödar fritt återigen.
Har ni sett Gerry nånstans? Han brukar checka in mig.
Han är nere i Penningdepån. De behövde lite hjälp.
Penningdepån?
Så vi tar hand om hans kattreturer.
Och Gerry sa att han alltid lämnar in din färdpeng åt dig, så vi tar den nu.
Aj, då.
Vet ni vad, jag lämnar in den själv i dag.
Som du vill, Bob. Lycka till med det.
Ja. Hälsa Kaptenen från oss. Vi vet hur mycket hon gillar dig.
Hon gillar ju inte honom alls.
-Jag var ironisk. -Du är så smart.
Vad har jag gjort?
Jag borde inte ha stannat och ätit människomat.
Jag borde definitivt inte ha talat framför en människa.
Och jag borde absolut inte ha låtit människan som tappade bort min resepeng
följa mig genom portalen.
Okej, men de där pysslingarna sa just nåt om en Penningdepå.
Vi kan kanske hämta en peng där.
Endast pysslingar släpps in dit, och du är ingen pyssling!
Men jag kanske kan bli det.
Vad? Tror du att du bara kan tåga ner till pysslingarnas omklädningsrum
och låna några kläder?
-Strålande idé. Kom. -Nej, vänta. Stanna!
Stanna bara!
Hej, Bob. Är allt okej?
Ja, jag kör bara en liten bensträckare.
Okej.
Även om du kunde förklä dig till en otäckt stor pyssling,
så kommer jag inte förbi Kaptenen utan att lämna in en peng.
Kan du inte lämna in den här?
Det är en knapp.
Förr eller senare upptäcker de det,
och om jag inte har en turpeng i handen då, blir jag förvisad.
Okej, men knappen kanske ger oss lite tid
tills vi hämtar en turpeng från Penningdepån.
-Sen lånar jag den till min vän… -Till din vän Hazel.
Ja, jag har fattat det.
Vad? Du har ju sagt det typ tusen gånger.
Vi åker till Penningdepån och hämtar en peng.
Jag använder den först, och sen är den din.
Och sen ger jag mig av.
Du behöver aldrig se mig igen.
Toppen. Jag heter Sam, förresten.
Det här är en strikt affärsrelation. Namn är oviktiga.
Men jag har redan hört dem kalla dig Bob.
Okej då. Ja, jag heter Bob.
Välkomna tillbaka, ledningskatter. Lämna era pengar och gå vidare.
Såja. Sätt fart, kissemissar.
Lämna era resepengar.
Fortsätt framåt.
Sektor 64 i dag, Joanie.
Nigeria.
Vi syns senare, Kapten.
-Är det där Kaptenen? -Ja, det är hon.
-Hon gillar verkligen inte mig. -Hon är kanske ingen kattperson.
Hon gillar ju de andra katterna.
Så, vad är planen?
Du smyger ut genom dörren där. Jag uppehåller Kaptenen.
När du är klar så släpper jag ner knappen och möter dig på andra sidan.
Enkelt. Lycka till till oss båda.
Det härliga klirret av turpengar. Det finns inget bättre ljud i världen.
Bob, vad väntar du på? Släpp ner din peng.
Ja, jag har den här, Kapten.
Men först, hur har du haft det i dag?
Okej, Bob, vad håller du på med?
Får inte en katt fråga om sin chefs dag?
Nej, det är konstigt, Bob.
För du har aldrig frågat mig nåt, Bob.
Vi gillar inte ens varandra, Bob.
Och du ger mig den stora skälvan och har alltid gjort det, Bob.
Är det allt? Jamen, då så.
Säg mig, Kapten, gillar ni skämt?
Bara de roliga, Bob.
Då kommer du att älska det här.
Varför trivs en peng bra i gruvan?
Jag vet inte, Bob. Varför?
För att den älskar koppar.
Det var inte kul.
Nä, inte mitt bästa.
-Vi ses, Kapten. -Inte om jag får bestämma, Bob.
Pysslingarnas omklädningsrum, här kommer vi.
Välkommen tillbaka, Shirley. Fortsätt framåt.
Inte för vara oförskämd, men har du fingrar?
Tummar. Jag är polydaktyl.
"Gerry." Det är väl din vän?
Snarare min assistent.
Säkert att det är okej?
Gerry bryr sig inte.
Och nog med alla frågor.
Strikt affärsrelation, minns du? Vi behöver inte lära känna varandra.
Visst, okej.
Sen säger han: "Gillar du Riverdance?"
Vi glömde kolla toaletten.
Skynda dig, innan nån ser dig.
-Och sen dansade han en liten jig. -En jig? Nej. Du måste visa…
God eftermiddag, mina damer.
Vad gör du här inne, Bob?
Ledningskatter har eget omklädningsrum.
Jag bara… Alltså, jag…
-Ni vet… -Han hjälpte mig.
Han är min pysslingguide i Landet Tur.
-Kära nån, du var mig en stor tös. -Ja.
Jag heter Sam.
Var kommer du ifrån?
Hon kommer från… Ni vet…
Lettland! Just det. Hon är från Lettland.
Du, Saoirse, sa inte Clodagh att hon stött på en lettisk kille på Hairy Lemon,
och att han också var stor?
Jo,det gjorde hon.
Nåja, skål för Lettland som producerar jättar.
Alla turvarelser är visst inte pyttesmå som vi, va?
-Trevligt att träffas. -Ha en bra rundtur.
-Gör inget vi inte skulle göra. -De var så gulliga och pyttesmå.
Och förvånande nog mindre smarta än vanligt.
De gick på det helt och hållet. Nästa anhalt, turpengen.
-Just det. -Och sen ger du dig av.
-Just det. -Säg det du också.
-Och sen ger du dig av. -Nej, du ger dig av.
Ja, jag vet. Det var ett skämt.
Välkommen till Landet Tur.
Otroligt.
Hej på dig.
God morgon.
Den här vägen. Vi når Penningdepån på nolltid.
-Följ mig bara ut på plattan. -Okej.
Då så.
Bara le och vinka.
-Hej, Bob. Lunch i veckan? -Ja, absolut.
Okej, här ska vi byta.
-God morgon, Bob. -Hej, Betty.
Det här går ju som smort. Ingen lägger märke till dig.
Sam?
Sam!
Har du hört om Joe? Han gick just med i Tursamma Facket.
Toppen. Han är för lustig.
Exakt hur otursförföljd är du egentligen?
Jag har superduper-otur.
Jag önskar du hade klargjort det innan vi gjorde vår lilla överenskommelse.
Hej, killar. Hallå där.
Jag kollar bara fogarna.
Otur existerar inte här.
Så vill du ha turpengen åt din vän, får du börja smälta in.
Det var det jag försökte göra.
Det var ditt första misstag. Turvarelser försöker inte.
Det behöver de inte.
Och sluta svettas. De gör inte det heller.
Visst, okej.
-Jag ska verkligen försöka. -Ah-ah.
Jag menar, jag ska försöka låtsas som om jag inte försöker.
Bra svar.
Vi måste hitta Gerry. Han vet hur penningtransaktionerna funkar.
Han är den superglada snubben i grönt.
Det stämmer ju in på alla.
Slainte, vänner. Hur är läget?
Där är han.
O'Neill!
O'Reilly, O'Donoghue.
Barry.
Och jag glömde inte dig, Clarisse.
-Jag har din mikrobrygd här. -Tack, Gerry!
-Visst är han omtänksam? -Gerry!
Sam, Gerry.
Du är enorm.
Är det där mina kläder?
Förlåt, Bob sa att det var okej.
Sam hälsar på från Lettland. Hennes kläder blev smutsiga under resan…
Så du lever i människovärlden?
Vanligtvis.
Jisses! Har du nånsin smakat grillad ost?
Ja, det har jag.
Okej. Ger, som du vet, så tillåts inte katter inne på Depån,
och Sam är lite nervös inför sitt första skift.
Så jag tänkte att du kanske kunde gå med henne in och visa henne runt.
Lyllos mig. Självklart.
Alltså, det är superenkelt.
Du sitter i stolen, pengen rullar fram,
du putsar den och skickar den vidare.
Det bör jag kunna klara.
Såklart du gör.
Turpysslingar är som gjorda för såna här jobb.
Nu är det vi.
Gå före du, jag kommer strax.
Okej.
Det är nog bäst vi avbryter.
Vad, varför?
Du är ingen turpyssling, Sam.
Du är en galet otursförföljd människa.
-Eller du har kanske glömt. -Tro mig, det har jag inte.
Du kommer att orsaka katastrof.
Kanske inte. Gerry sa att vi sitter i stolar och putsar pengar.
Och för att putsa en peng måste man hålla i en peng.
Och om jag håller i en turpeng…
Jag fattar. Så får du tur.
Sno med sig en peng. Hur svårt kan det vara?
Här borta, Sam.
-Du kan sitta bredvid mig. -Tack, Gerry.
Då så, pysslingar, nu putsar vi upp slantarna ordentligt.
Kaptenen litar på oss.
Det är penningdags!
Kom ihåg, det är inga konstigheter. Stanna bara i din stol.
Ta en peng, Sam.
TILL ANKOMSTER OCH AVGÅNGAR
Det är ingen panik.
Tror ni det var en gnutta otur som utlöste larmet?
Snarare en stor portion.
Sam!
Jag ju sa att det skulle bli en katastrof.
Jag var inte beredd på att få knappen. Du såg det väl?
Ja, jag såg.
Och nu är knappen på väg till Ankomster och avgångar,
där Kaptenen lär upptäcka den.
Så hur får vi tag i en peng nu?
Det får vi inte! Det här var vår enda chans.
Och nu ska du ge dig av.
Nej. Först pengen, sen skulle jag ge mig av.
Glöm det. Vi får aldrig tag på en peng nu.
Behöver nån en peng?
Ja, Bob gör det.
Han tappade sin, sen spolade jag ner den…
-Sam! -Vad? Han är din vän.
-Assistent. -Det här är fruktansvärt, Bob.
Du stannade för att äta människomat igen, eller hur?
-Ja. Min människomat. -Sam!
Vad menar du, din människomat?
Jag är ingen lettisk pyssling, Gerry. Jag är en människa.
-Människor får inte vara här! -Ja, Bob nämnde det.
Så du förlorade din resepeng och tog med en människa genom portalen.
Kapten lär inte gilla det här.
Och om hon får veta det blir du förvisad till Oturen.
Vänta. Finns det otur här också?
Inte här, men där nere, ja. Det är andra halvan av vår värld.
Tur på toppen och Oturen på botten, fast deras halva är inte så trevlig.
Självklart inte. Oturen förstör allt den vidrör.
Varför sa du inte att det var dit du skulle bli förvisad?
-Du frågade aldrig. -För att du sa inga fler frågor.
De kallade in saneringspatrullen.
Det är Kaptenen. Fort, göm dig.
Det kan bli svårt.
Okej, allihop, skingra er.
Evakuera området så att kaninerna kan göra sitt.
Bob, är det du?
Nej, Kapten.
Det är jag, Gerry, från Ankomster och avgångar, minns du?
-Jag har jobbat för dig i 100 år… -Gerry. Hur länge har du haft svans?
-Har jag en svans där? -Kapten, så angenämt.
Vi ses igen. Lyllos mig.
Vad gör du här nere?
Jag besöker bara mina pysslingvänner.
Du har inga vänner, Bob.
De har genomsökt brottsplatsen, Kapten, och inte hittat några tecken på otur.
Gör en ny genomsökning.
Bara ett korn kan av-turifiera en hel hög med turpengar.
Vi sticker härifrån.
Kan vi verkligen inte få tag på en peng nånstans?
Nej!
Men såna som Bobs som försvinner i människovärlden, då?
Om de är så värdefulla, varför hämtar ni dem inte?
-Det gör vi. -Gör vi?
Vi gjorde det.
Men inte en endaste peng har försvunnit sen Kapten tog över.
Förr, om en resepeng försvann i människovärlden,
-så skickade vi drönarkaninen. -"Drönarkaninen"?
Ja. En smart liten robot. Den finns i Ankomster och avgångar.
Då hämtar vi den.
Okej! Men den har inte använts på ett årtionde.
Så vi måste ladda den med en turkristall.
-Och var får vi tag i en sån? -På Turvåningen.
Vänta lite.
Jag går till Ankomster och avgångar och laddar upp drönarkaninen
medan ni smyger in i Huvudcentralen.
Vänta. Varför då?
Det är där de förvarar joysticken som kontrollerar drönaren.
Toppen! Men kristallen först.
Turvåningen, här kommer vi.
Men kristallerna är högt uppe. Vi behöver nån som är lång för att nå.
-Jag är lång. -Glöm det!
-Hon är alldeles för otursförföljd. -Det är sant.
Hon behöver bara ta en. Jag tror att hon klarar det.
Okej. Jag menar, vad kan gå fel?
Så ska det låta, chefen.
Så vår överenskommelse gäller igen.
-Ja, och sen ger du dig av. -Jag lovar och svär.
-Var hittar vi turkristallen? -Vi går bara in i lokalen och tar en.
Lätt som en plätt.
Alla stirrar rakt på Sam. Vad gör vi nu, chefen?
Hon är från Lettland. Världen längsta pysslingar kommer från Lettland.
Och vi är hennes pysslingguider i Landet Tur.
Visa vägen, Gerry.
Okej!
Det här är Landet Turs forskningscenter där turen skapas.
Hitta din borttappade vigselring i kladdkakan?
Shirley kommer alltid på de bästa grejerna.
Vänta. Så all tur som sker i världen är uttänkt?
Ja. De där två arbetar i Turhändelser,
en av de många Turavdelningarna, som Tur i Kärlek,
Bästa parkeringsplatsen, Rätt plats på rätt tid.
Ni människor älskar den.
Och med "människor" menar du de som lever i människovärlden,
eller hur, Ger?
Just det.
Sen stämplas Tur-idéerna på ett idélöv
och skickas till Turvåningen.
Och turen ramlar in om fem, fyra, tre, två…
Vi fortsätter rundturen en våning upp.
Nyckelpigorna levererar löven till Grisförmannen.
Och han skapar kristallerna?
Nej, det gör de.
Lettland. Hon är från Lettland. Lettland.
Till kristallen. Janice sa att jag fick låna den.
Då så, turskapare.
Vi har fullt upp i dag!
God morgon, magiska svin!
En drake?
Ja, hon är Turvåningens storboss.
Och den enda varelsen som kan sniffa sig till oturs.
Det är nog därför hon är här.
Hon måste ha hört vad som hände i Penningdepån.
Med din otur skulle jag hålla avstånd.
Det finns inte en gnutta otur här.
Vilket betyder att det är dags igen.
Dags att öppna era hjärtan och göra det bara ni kan göra.
-Låt höra! -Skänka hopp och glädje till världen!
Det är vad Landet Tur gör.
Turen ni skapar i dag kan förändra ett liv i morgon.
-Ha en tursam dag, Phil. -Detsamma, bossen.
Okej, ni hörde henne!
Låt oss skapa lite tur, era välgörande mirakelgrisar!
Ducka!
-De gör det. De skapar kristallerna. -Vi behöver bara en till drönarkaninen.
-Nu gäller det, Sam. Var beredd. -Beredd.
Nu, Sam! Ta en!
Jag når inte riktigt.
-Hoppa! -Nej, hon är för otursförföljd.
Snyggt skott, Bob!
Bra jobbat, gänget!
Jag går till Ankomster och avgångar och letar upp drönaren.
Ni går raka vägen till Huvudcentralen.
Tack vare dig, har Bob en verklig chans.
Du kan behålla min jacka om du vill!
Du har snälla vänner.
Ja, som sagt, han är bara min assistent.
Jag vet att vi måste skaffa en turpeng till dig,
men kan jag inte bara ge Hazel en sån där?
Det funkar inte så.
Turidén lagras inne i kristallen tills den frigörs,
och bara en sak kan frigöra den.
-Vadå? -Slumpmaskinen.
Den krossar kristallerna till turstoft
och skickar det slumpmässigt genom turledningarna till er värld.
Vänta. Menar du att tur är slumpmässig?
Ja. Därav namnet, Slumpmaskinen.
Titta, det händer just nu.
-Vad är det där? -De forntida lyckostenarna.
Som ett batteri som får armarna att snurra.
Turstenen suger in turen ovanifrån och otursstenen suger in oturen nerifrån.
Och de där måste vara turledningarna.
Just det.
Som livsådror som förenar våra världar.
Så vem skapar oturen?
Mestadels troll och rötter.
Troll och rötter? Jag borde ha vetat att det var monster.
Gerry, är du där?
Ja. Jag hör dig klart och tydligt.
Var är du?
Jag är på väg in i Ankomster och avgångar just nu.
Bra. Skynda dig.
-Hej, Gerry. -Gael. Quinn.
HUVUDCENTRALEN
-Jag hittade drönaren. -Bra. Vi är här.
-I huvudcentralen. -Toppen.
-Alla kaninpulpeterna har en joystick. -Perfekt.
Vi tar den längst bak så ser ingen skärmen.
Men hur ska vi distrahera kaninen?
-Jag kanske kan försöka… -Nix!
Inget försökande, minns du? Vi har sett vad som händer när du gör det.
Jaha, okej.
Jag fixar det här. Du väntar här. Jag menar det. Rör inte en fena.
De spårar tur över hela världen.
Där har vi minsann en tursam farmor.
Det där känner jag igen.
Det känns inte slumpmässigt, eller hur?
Så, hur har din dag varit?
Bra.
Morot.
Du tappade ditt tangentbord. Bäst du går till IT och hämtar ett nytt.
Joystick aktiverad, Gerry.
Vi är nästan klara.
Jag sätter in kristallen.
Hon är redo för avgång, chefen.
Strålande! Målet har lokaliserats.
Dags att få upp kaninen i luften.
Operation "Turpeng" är igång.
Nu är det din tur.
Ja!
Få henne bara inom räckhåll.
När hon är nära nog låser hon sig på målet.
Jag öppnar portalen.
Åh, nej! Bob, akta! Akta, Bob.
Nu kör vi!
RENINGSVERK
Det blinkar. Då har hon hittat pengen.
Hur vet vi när hon har den?
Då gör hon en dans. Kaniner älskar att dansa.
Det menar du inte.
Hon dansar! Hon har pengen!
Tryck på "hem"-knappen.
Jag inväntar pengen. Dra därifrån.
Varför sa du inte att du kan sjunga?
Du frågade aldrig. Inga frågor, minns du?
Just det, för vi behöver inte lära känna varandra.
Lystring, alla medborgare.
Ett väldigt misstänkt föremål lämnades in i penningdepån.
En knapp.
En ledningskatt använde knappen i tron att det var en turpeng,
och blev påkörd av en trehjuling i människovärlden.
Oroa dig inte. Magiska varelser läker blixtsnabbt.
Ser du?
Den som lämnade in knappen lämnade inte in sin resepeng,
vilket betyder att det finns en penningtjuv ibland oss.
Jag stal den inte. Jag tappade den bara.
Och den skyldige är en av dessa tre katter.
EFTERLYSTA
Aj, då.
Alla vet att straffet om man stjäl tur är förvisning till Oturen.
Så passa dig, penningtjuv.
Och Bob, om det visar sig vara du, så blir det ett sant nöje.
Vi måste lämna in pengen.
-Drönaren är tillbaka! -Har hon pengen?
Ser du pengen, Gerry?
Ja, jag ser den.
Ta den, Gerry! Ta den!
Jag måste bara hämta mina handskar.
Vad? Nej! Vad gör du?
Gå in och ta den innan vakuumsugen går igång.
Tog du den, Gerry?
-Har du satt på mute, Gerry? -Nej.
Jag är här men pengen är borta.
-Vad? -Hela drönaren sögs ut.
Jag är ledsen, chefen. Du hade rätt. Jag borde bara ha tagit den.
Men du kan fortfarande ta den från Mittimellan.
-"Mittimellan"? -Där mänskliga spillror hamnar.
Exakt! Drönaren kommer att finnas i tunna sex.
Du måste bara få tag i den innan Jeff får det.
Vem är Jeff?
Förhoppningsvis slipper du få reda på det. Kom nu.
Så varför kallas det Mittimellan?
Det är platsen mitt emellan Landet Tur och Oturen.
Ungefär som ett tomrum.
Nu snackar vi.
Tryck på knappen.
MM - OT
Vilken knapp tryckte du på?
OT. Okänt tomrum. Hur så?
Ungefär som ett tomrum, sa jag. Du skulle trycka på MM, Mittimellan.
Vad står OT för då?
Oturen! Och på grund av dig är vi på väg dit just nu.
Vad händer?
Tyngdkraften förändras. Gravitationen i Oturen är den motsatta från vår. Klättra!
-Vad? -Nu!
Skynda dig, Sam. In i hissen igen.
Ja, tack.
Nej!
Om hissen far iväg, möt mig bara i Mittimellan.
Vad? Våga inte lämna mig här nere.
Det finns en liten dörr. Du måste bara hitta den.
Gå till Turtorn 13, förbi Försvunna Strumpor-centralen.
-Vad pratar du om? -Lyssna på mig.
Torn 13 till Hundbajsforskningen, sen hittar du den lila lampan.
Den lilla dörren finns där,
mellan "Klev i det" och "Hitta' spår i huset".
Lätt som en plätt.
Men jag är inte härifrån.
Visst, ja. Det här kommer att hjälpa. Otursvärlden är en spegel…
Toppen. Okej, Torn 13, Hundbajs- forskningen, lila lampa, liten dörr.
Hallå! Pyssling. Vad gör du här?
Torn 13.
Han sa att den fanns mellan "Klev i det" och "Hitta' spår i huset".
Tre våningar?
Det är mycket bajsforskning.
"Halkade på det. Känner lukten, kan inte hitta det."
"Gick hemifrån utan bajspåse. Trasig bajspåse."
"Det var en kladdig en." Äckligt.
"Klev i det."
Och "Hitta' spår i huset." Lila lampa.
Bob?
Jag fixar det här. Jag är nästan där!
Åh, nej.
Va?
Bob? Är det du?
Det är du.
Bob! Hallå, det är jag. Det är Sam. Titta ner hit.
Sam, du klarade det!
-Ja. -Se upp.
Okej, hoppa nu.
Vad?
Oturens tyngdkraft funkar tvärtom.
Visst, ja.
Ner för att ta sig upp, så knäppt.
-Så hur visste du det? -Visste vad?
Hur man tar sig hit från Oturen.
Enkelt. Oturen är en spegelbild av Turen.
-Och det här är Mittimellan? -Inte riktigt.
Kom igen, hjälp till lite.
Det här är Mittimellan.
Gerry sa att drönaren låg i tunna sex.
Otursstoft!
Skaka av det.
Det är Jeff.
Glöm det där! Göm dig!
Han är en riktig pratkvarn.
Om han ser oss, kommer vi aldrig härifrån.
Är Jeff en enhörning?
Värmer upp musklerna.
Heiliger Strohsack.
Det är som en Strasse av otur.
Vad är det som händer här?
Hej.
Du skrämde nästan livet ur mig.
Mäktiga pyssling-Fräulein! Okej. Bra jobbat, naturen.
Japp.
Robert, är det du?
Hej, Jeff.
Guten Tag.
Så ni två är vänner?
Robert vill inte ha vänner,
men som tur är godtar jag inte ett nein.
Zip, zip, zip och visp, visp, visp. De sitter fast på din skois.
Ibland kommer en del ut… ja? Från min hemgjorda otursapparat.
Det är en makalös mixermaskin
som matar in massor av otur i Slumpmaskinen.
-Kan du visa hur den funkar? -Ja, komm.
Es ist sehr spännande att ha besökare. Jag är så glad. Vilken dag.
Jag kommer strax. Jag måste hitta lite kattsand.
Låter äckligt, Robert. Hej då.
Så grejen är att otur håller sig fast som jordnötssmör fastnar i gommen.
Så du menar att otur drar till sig mer otur?
-För det skulle förklara mycket. -Ja.
Som lim. Ser du? Det är så det brukar bli.
Så jag skapade eine mixermaskin, och voilà! Inga fler klumpar.
Oturen flödar rakt genom das Slumpmaskin.
-Ingenjörskonst av högst klass, Jeff. -Danke schön.
Och jag heter inte längre Jeff.
Jag har återtagit mitt födelsenamn Heimdall!
Heim-dall. Som ordet pall fast stavat med "D" och med "Heim" framför.
Okej, ja, namnet passade bättre när jag var yngre.
Jag fattar. Du behöver inte säga nåt.
Är det där Draken?
Ja, det är hon. Meine stora kärlek.
Hon smidde den här medaljongen och räddade mitt liv.
Vad hände?
Innan min mixermaskin fick jag rensa bort oturspropparna för hand.
Och en dag gick röret plötsligt sönder och gespruht otursstoft över hela mig.
Draken hörde och kallade mig till sig. Det var kärlek vid första ögonkastet.
Hon lånade mig en turpeng för att motverka oturen.
Men otur kan verkligen hålla i sig.
Det tog fyra månader att bli fri, men de var de bästa månaderna i mitt liv.
Och sen krossade hon mitt hjärta.
Varför?
Ibland fick jag med mig lite otur på hovarna in i Landet Tur.
Hon var livrädd för hur otur kunde påverka hennes varelser och hennes värld,
så hon gjorde slut.
Och nu är vi båda ensamma.
Så sorgligt.
Kunde jag lämna meine arbete, så skulle jag det.
Men vi Einhorn har skött Slumpmaskinen sen tidernas begynnelse.
Åh, super. En leverans!
Da bist du, Robert!
Gissa vad. Tidigare hittade jag en drönarkanin i högen.
Ja, bara en. Jag som ville ha ett helt set.
Har du kvar den?
Und här är hon.
-Fanns det en Turpeng? -Ja, Robert.
Men den luktade så illa att jag skickade upp den till Penningdepån
för desinficering och återinsättning i cirkulationen.
Jag hörde att Kapten förhörde stackars Edna i timmar om den pengen.
Hon var helt oskyldig, såklart.
Så nu står det mellan två katter, Ernie och Bob.
Jag är körd.
Kanske inte. Ligg lågt. Jag ska söka upp Draken.
Det kan du inte, Sam. Hon sniffar sig till din otur.
Det är exakt vad jag vill. Och jag tar inga risker.
Om Draken hjälpte en ingenjörsenhörning,
så hjälper hon nog en otursförföljd pyssling också.
Om hon upptäcker att du är en människa, låter hon dig aldrig åka hem.
Jag måste ta den risken.
Jag kan inte svika Hazel. Eller dig, Bob.
Gå inte långt.
Om jag får en peng, är vi med i matchen igen.
God eftermiddag, jag är här för att träffa Draken.
Jösses i bössan! Det är den långa pysslingen.
Skicka in henne, Hoppberg.
Och anteckningarna också.
För andra gången i dag.
Du var väl på Turavdelningen i morse?
Ja, det var jag.
Jag trodde väl det.
Turnivåerna ser förträffliga ut som vanligt.
Vi ses nästa vecka.
Åh, vad roligt.
Det är så få varelser här som jag faktiskt kan se i ögonen.
Vi storväxta turdamer måste hålla ihop, inte sant?
Ja.
Vad är det här?
Kaniner!
Under skon.
Skynda er!
Mycket bättre.
Du förstår, den minsta gnuttan otur kan stänga ner hela vår verksamhet.
Vi arbetar så hårt för att hålla den borta, men, du vet,
då och då lyckas oturen ändå leta sig in.
Jag är hemskt ledsen. Jag menade inte att göra dig upprörd. Jag bara…
Det är inte du, min kära. Åh, nej. Det är oturen.
Det är en så grymt nedbrytande och förgörande kraft…
Jag håller med. Det förklarar en hel del.
Varför det blev sånt kaos på Penningdepån, till exempel.
Så det var du.
Ja. Det har varit en tuff dag.
Stackars oskyldiga pyssling.
Jag är så ledsen att du fick gå igenom det. Och av bara en gnutta otur.
Tänk på de stackarna i Oturslandet som har i uppgift att skapa det.
Kan du tänka dig att hantera otur varenda dag i ditt liv?
-Sannerligen en eländig tillvaro. -Ja.
Och det är nog inte så kul för människorna som utsätts heller.
Nej, det är det inte.
Jag har sett dem när jag har varit på pysslinguppdrag.
Dessa olyckliga människor som, hur mycket de än försöker,
ändå är så vansinnigt otursförföljda att de till slut känner sig så…
Ensamma.
Exakt.
Just därför skapar vi tur av den bra sorten,
och så mycket vi bara kan.
Ja.
För när man har tur känns det som om allt är möjligt.
-Jag antar att det är för att… -Tur är glädje.
Ja.
Och hopp. Som du sa, det är den goda sortens tur.
Och vore jag universums drottning, ett jobb som skulle passa mig perfekt,
skulle jag rensa bort all världens otur.
Utrota den fullständigt.
Ständig tur, vad skulle kunna vara bättre?
Ingenting.
Och människorna skulle gilla det också.
Ja. Då skulle deras värld kunna se ut så här.
Ett liv fullt av tur.
Du gjorde rätt i att söka upp mig. Du… Vad var det du hette?
Sam. Jag heter Sam.
Sam. Kalla mig Babe.
Många varelser känner sig hotade av långa kvinnor, Sam.
Bär Turpengen i några dagar så får du tillbaka din tur på nolltid.
Den sista varelsen jag hjälpte behövde fyra månader med en peng
innan hans otur försvann.
Jag har hört att den kan hålla i sig.
De var mitt livs bästa fyra månader.
Tack, Babe.
Lämna bara tillbaka den till depån när du är klar.
Det ska jag.
Du kommer att göra en liten flicka och en turkatt så lyckliga.
Ta det lugnt!
Släpp ner mig. Jag tänker inte bli katthandlad så här.
Vi spårade den försvunna pengen till dig, Bob.
Ni har inga bevis.
Den här knappen räcker som bevis.
Dina polydaktyl-avtryck finns överallt.
-Jag kan förklara. -Det är för sent.
Du kommer att förvisas till Oturen där du hör hemma.
Förhindra rättvisan? Jag borde gripa dig också.
Jag försökte bara hinna ikapp Bob för att ge honom den här.
Du har den.
Ja, Bob, det har jag.
Den måste ha trillat ur hans halsband.
Kanske när du stannade för att smaka på den mumsiga köttmackan.
Och du är helt säker på att den är min?
Jag är säker.
Hon är allt en räddare i nöden.
Om du hade resepengen, varför lämnade du då in knappen?
Ett dumt misstag. Jag råkade förväxla dem, helt enkelt.
När jag insåg misstaget,
skyndade jag mig till saneringsavdelningen,
och det var nog då den lilla rackaren trillade av.
Och vips, ingen resepeng.
Vet ni,
jag börjar tro att materielkaninerna gav mig ett dåligt halsband.
Det var inte första gången den trillade ur.
Jag förstår.
Bristfällig utrustning är oacceptabelt. Du har rätt.
Ja, det är det sannerligen.
Här, Kaptenen.
Jag kan inte fatta vad du just gjorde. Jag menar, tack så mycket,
men du kunde ha tagit pengen raka vägen till din vän Hazel.
Henne först, sen mig, det var överenskommelsen.
Jag skulle aldrig låta dig hamna i Oturen för att ge Hazel tur.
-Det funkar inte så. -Hur funkar det då?
För jag vill inte att du åker hem och lämnar mig här med dåligt samvete
för att hon inte får en turpeng nu.
Tror du att jag tänker åka hem?
Vänta? Tänker du inte det?
Jag kom hit för att hjälpa Hazel,
och jag har bara en timme på mig innan hennes besök.
Om du faktiskt har dåligt samvete, så kan du hjälpa mig.
Men vi får aldrig tag i en Turpeng till.
Det behövs ingen peng till det vi ska göra.
Vad ska vi göra?
Vi ska stänga av oturen.
Om vi stänger av Jeffs mixermaskin,
borde oturen klumpa ihop sig och täppa till rören
så att ingenting når Slumpmaskinen.
Och om ingen otur når Slumpmaskinen…
Så kan ingen otur nå människovärlden.
Vänta. Hur gör vi med Jeff?
Und schneller. Und schneller. Und steil. Ja, steil.
Nerför das Berg.
Jag finner inga ord.
Nej, han kommer nog inte att hindra oss.
Vi kan inte stänga av maskinen för gott.
Självklart inte. Det är där du kommer in.
Jag ska sätta på den igen.
Allt Hazel behöver är max två timmar.
Och sen slår jag på den. Och det är allt.
Vi är kvitt. Fini, complet. Fallet avslutat. Klappat och klart.
Du behöver aldrig mer se mig igen.
Toppen.
Titta.
Det klumpar ihop sig.
Det funkar.
Om jag bara kunde se Hazel.
Det kan jag nog ordna.
Kan du? Hon bor tre kilometer öster om kaféet.
Påminn mig igen om varför hon är i så stort behov av tur.
Om hennes besök går väl kan hon hitta sin för alltid-familj.
Som innebär vad, exakt?
Människor som alltid finns där för dig, oavsett vad som händer.
Som aldrig försvinner. Som stannar.
Där.
-Är det hon? -Ja.
Det ser ut som om paret kommer när som helst. Det är allt jag hoppats på,
lite tur för Hazel, och vi gjorde det, bob.
Jag skulle kunna krama dig just nu.
Katter är inte mycket för att kramas.
Nåväl, jag älskar kramar.
Jaha, det var det. Vi är klara.
Snälla, tacka Gerry från mig.
Jag är ledsen att jag töjde ut hans kläder.
Du, Sam. Jag är nyfiken. Vad hoppas du på nu?
Ställer du frågor till mig, Bob?
Nu när du äntligen ska ge åka
kändes det passande att lära känna dig bättre.
I så fall,
jag antar att jag bara hoppas att jag gör nåt bra med mitt liv.
Att min otur inte kommer i vägen, du vet?
Ja. Jag tror det.
Då så. Då var det dags.
Va?
Det kommer från Mittimellan. Nåt måste vara på tok.
Jag trodde inte att det var möjligt.
Åh, nej. Hazel!
Hazel. Nej.
Nej.
Turstenen!
Det kan inte vara sant. Jag behöver tur för att smida en ny.
Turklövern håller på att vissna. Grisarna kan inte skapa tur.
Men pengarna då?
Bara en turpeng skulle räcka.
De är förorenade allihop!
Prova den här.
För den tur med sig eller inte?
Inte.
Vänta. Varför har du den, chefen?
Betyder det här att du inte har tur?
Jag hade rätt hela tiden.
Du är en lögnare och en tjuv. Du är säkert inte ens skotte.
Det är jag inte.
Jag är faktiskt från England.
Och jag har levt åtta liv i Oturen innan jag hittade pengen.
Det var pengen som gav dig tur.
Ja.
Jag är en olycksbringande svart katt.
Det kommer jag alltid att vara.
Vad är det som händer?
Förbindelsen mellan människovärlden och Turvärlden
har skurits av för gott.
Men det måste finnas ett sätt att reparera förbindelsen.
Utan tur är det omöjligt.
Men jag måste ta mig till Hazel. Jag måste hem.
Är du en människa?
Ja. Och jag måste hem.
Och vårt hem, då, Sam?
Vi existerar för att skapa tur åt er värld. Vad händer med oss nu?
Du borde aldrig ha kommit hit.
Hon följde bara efter mig.
Jag är hemskt ledsen. Det här var aldrig min avsikt.
Jag försökte bara hjälpa min vän.
Och istället har du sett till att hon
och inga andra människor nånsin får uppleva tur igen
Vi borde förvisa dem båda två till Oturen.
Vad spelar det för roll? Det enda vi har kvar nu är otur.
Jag visste att det var nåt lurt med dig, Bob.
Jag kunde känna det djupt här inne.
Men jag stoppade dig inte i tid.
Och jag måste leva med det resten av mitt liv.
Jag borde ha varit större, Sam.
Jag borde ha gett dig pengen till din vän.
Då hade inget av det här hänt.
Men du var rädd att jag skulle tappa den eller spola ner den i en toalett igen.
Jag var rädd att förlora mitt tursamma liv.
Och för självisk för att riskera det.
Du gjorde rätt val.
-Jag gör allt värre. Det är så jag jobbar. -Sam…
Man kan tycka att jag borde ha lärt mig vid det här laget.
Att bara lägga av i tid,
sluta upp med att försöka, slutat svettas, som du sa.
Jag borde aldrig ha sagt det.
Det är sant.
Till och med här, på den mest tursamma platsen i universum,
lyckades jag ändå sabba allt.
Och det är därför jag vet.
Vet vad?
Att det inte är min otur som är problemet. Det är bara jag.
Och ingen tur i världen kan nånsin ändra på det.
Det tror jag inte på.
Det borde du göra.
Jag har inte bara dömt Hazel, och dig
och alla andra till ett liv fyllt av otur, jag kan inte ens återvända till henne.
Jag är bara ännu en vuxen som inte höll sitt löfte.
Den sorten som går och inte stannar.
Jag svär, hon skulle ha klarat sig bättre om hon aldrig hade träffat mig.
Jag skulle inte ha klarat mig bättre.
Du är inte ond, Sam.
Du är motsatsen till ond,
du osar nästan av en godhet som jag inte trodde fanns hos en människa.
Din första instinkt är att dela med dig, som den mumsiga köttmackan.
Eller att hjälpa, även om det hindrar dig från att få det du mest vill ha.
Men det konstiga är, att det du önskar mest, inte är till dig själv.
Du önskar goda saker för andra på ett sätt som jag inte förstår,
och du uthärdar världens värsta otur för att få det att hända.
Jag hade fel som sa åt dig att inte försöka, för när du gör det,
så gör du saker bättre. Och det är därför jag vet.
Vet vad?
Att din vän Hazel inte behöver tur.
Hon är redan den tursammaste flickan i världen, för hon har dig.
Du sa att du vill göra nåt bra med ditt liv.
Det har du redan gjort.
Jag ville inte göra dig ledsen.
Oroa dig inte, Bob. Det är glädjetårar.
Människor är så konstiga.
Det måste finnas ett sätt att lösa det här.
Ja, och få hem dig till Hazel.
Men inte en chans att det händer.
Om du inte har lite tur undangömd där inne som…
Vänta. Vad sa du?
"Om du inte har lite tur undangömd där inne"?
-Där har vi det. -Vadå?
Det finns tur nere i Oturen.
Hur vet du det?
För att jag har sett det!
Så du tänker glida ner till Oturen och hämta lite?
-Är det din plan? -Bingo.
Välkommen tillbaka till Oturen.
Det känns som jag aldrig lämnade det.
Turen finns nånstans mellan Hundbajsforskningen och hissen.
Okej, beskriv exakt vad du såg?
Monster stod samlade runt en grön lampa som måste vara tur.
Och sen ljöd en klocka,
och de började skrika, och det brann eldar och…
-Eldar? -Ja.
Det kan bara ha varit en plats.
Jag måste ha kommit in bakvägen förra gången.
Vänta! Gå inte in än!
Bob.
Hej.
Nu är det kört.
Bob? Är det du?
Var fasen har du varit, polarn?
Hej, Rotis, hur är läget?
-Det är Bob. -Det var länge sen.
-Monster, alltså? -Du sa monster.
Jag sa rötter och troll, vilket de är.
Hej, Bob.
-Och getter. -Hur känner de dig?
Jag har tillbringat några timmar här.
Ja, försök med åtta livstider.
Han har suttit här och smuttat på min berömda orange-orkan
och snackat om hur lycklig han skulle vara om han bara hittade lite tur i världen.
VI trodde att du var död, Bob.
Ja, Rot pensionerade till och med din barstol.
Oj, det var… Tack.
Men, nej, inte död.
Jag letar bara efter lite tur, som Rotis sa.
Var har jag mitt hyfs?
Jag är Rotis, ägaren till denna tropiska juicebar
och självutnämnd borgmästare här i Oturen.
Trevligt att träffas, Rotis. Jag heter Sam.
Du är den där pysslingen som gjorde sönder hissen.
Människan, faktiskt, och ja. Ledsen för det.
Människa, säger du? Hoppla, Oturens första.
Du, Bob. Vi tar ner din stol åt dig.
Silvertejp på ingång!
Det behövs inte, hörni. Vi kan inte stanna.
-Vi behöver er hjälp. -Säg bara. Vad står på?
Turledningarna har lossnat, Slumpmaskinen är trasig,
och vi svävar iväg mot ett tomrum utan nåt riktigt livsändamål.
Vi trodde bara att en säkring hade gått.
Vi visste inte att vi hade haft sönder hela världen.
Det var inte ni. Det var vi.
Är nåt trasigt, och det är inte vårt fel? Amen, broder.
Men det kan finnas en lösning.
När jag var här tidigare såg jag en grön lampa,
som jag verkligen hoppas är tur.
Det kan du skriva upp. Det finns i Turträffen.
Turträffen?
Ja! Snyggt där, Stinkis!
Okej, följ mig.
Det hände när du var borta, Bob.
Jag var ute och lagade sprickor när jag backade in i ett rör,
och lite tur läckte ut.
Så jag samlade upp det och hällde ner det i Turträffen.
På så sätt kunde alla få lite tur,
-om ni fattar vad jag menar. -Men de andra, då?
Skojar du?
De hittar bara nåt annat att tjafsa om.
Det är en av fördelarna med otur. Man får liksom nya perspektiv.
Jag har aldrig tänkt på det så.
-Kom igen! -Den måste vara trasig.
Vad synd.
Nån som vill spela frisbeegolf?
Förstår ni vad jag menar?
Och när ni har lagat Slumpmaskinen,
betvivlar jag inte att jag en dag hittar lite mer.
Tack, Rotis. Och vi behöver lite otursstoft också.
Ta för er. Det finns det gott om.
Och om ni behöver vår hjälp där uppe, säg bara till.
Till.
Då så, upp och hoppa!
Vi måste ge det här till Draken.
Hon lär inte bli glad att se oss. Vi har just sabbat hennes värld.
Jag tror vi känner nån som hon kommer att bli glad att se.
Hur kunde jag missa att hon var människa?
En lång pyssling?
Att de har mage att dyka upp här.
Vilka då?
Bob, flickan och en enhörning.
Jeff?
Guter Kummer, jag minns inte att det var så tufft.
Men sist var jag ju en hingst.
Det har gått hundra år.
Schön dich zu sehen, Babe.
Heimdall.
Vilken fräckhet av er att komma hit.
Lyssna på dem, Babe.
Vi kommer med tur. Det räcker nog för att laga Slumpmaskinen.
Var har ni fått den ifrån?
Oturen.
Den lyckades leta sig ner där, och de var vänliga nog att dela med sig.
Du måste smida två nya stenar.
Precis som när du gjorde den här.
Har du fortfarande kvar den?
Jag tog aldrig av den.
Dina uråldriga drakflammor har kraften, Babe.
Jag hoppas att du fortfarande kan hantera din brännheta Feuer?
Är det en utmaning?
Få se om takterna sitter i.
Was ist das?
Du sa att ni behövde två stenar. Voilà!
Men du gjorde tre.
Otursstenen var bara en uppvärmning.
Och de här är till Slumpmaskinen.
Är du helt från vettet, Babe?
Du vet mycket väl att das Slumpmaskin behöver en tur- och en oturssten.
Är det så? Två stenar, visst.
Men var står det att inte båda kan vara turstenar?
Det här är stunden vi alla väntat på.
Med de här två stenarna kan vi utplåna oturen
och allt den bär med sig. Frustrationen, ensamheten…
-Vänta. Men… -Du sa det själv, Sam.
Utan otur skulle er värld kunna se ut precis som vår.
Toodeloo!
Ner för att komma upp.
Jag kan inte låta dig placera ut två turstenar.
Struntprat. Tur och välgång för alla hela tiden.
Vi kan få det att hända, Sam.
Du av alla människor borde vilja det.
Jag vet att otur kan vara hemskt, särskilt när den aldrig tar slut.
-Men den behövs ändå. -Behövs?
Det enda oturen har gjort för mig är att krossa min värld och mitt hjärta.
Nej. Det var jag som krossade din värld.
Det är Oturen som är här och hjälper till att bygga upp den igen.
-Sånt här händer. -Inte här.
-Så där. -Oroa dig inte.
Jag vet att du är rädd för att släppa in oturen.
Du tror att det är anledningen till att du är ensam. Det trodde jag med.
Jag skyllde alltid på otur för allt som gick snett i mitt liv.
Men när jag kom hit insåg jag att den även gjorde så att saker blev rätt.
Utan min otur hade jag inte träffat Hazel eller Bob.
Och du hade aldrig träffat ditt livs kärlek.
Vad pratar du om?
Du träffade bara Jeff för att han var täckt av otursstoft.
Vilket betyder att det inte var förödande.
Det var oturen som förde er samman.
Du tror att dina varelser inte kan uthärda otur,
men det kan de, och det gör de.
Och det kan du också.
Du behöver inte vara rädd för otur, för ni har varandra.
Och det gör er till de tursammaste varelserna jag känner.
Men om tur och otur kunde leva sida vid sida livet ut,
skulle min högsta önskan slå in.
Vem är jag att skingra livets mysterier?
Båda får det bli!
Sam!
Vi storväxta turdamer måste hålla ihop, inte sant?
Oh, ja.
Tack, Sam.
En bananlikörbonanza på väg.
Förlåt, Rotis.
Inga problem, Fred. Du vet att jag alltid blandar två, för säkerhets skull.
Vad var det?
Vi saknar er redan.
-"Vi"? -Sam!
-Hej, Rotis. -Sam. Bob.
-Turen i Oturen. -Och Hairy Lemon.
Här snackar vi riktigt schysst juicebar.
Ja. Första tropiska juicebaren i Landet Tur.
Vi kommer med gåvor. Eller en gåva.
Den är till Turträffen.
Hon var sannerligen en skönhet.
Vi ville bara tacka er för att ni kom till vår undsättning.
Inget att tacka för, fröken Drake.
Vi uppskattar verkligen att ni kom på besök.
Jag borde ha kommit för länge sen.
Und vi har vår otursamma Freund Sam att tacka för att hon förde oss samman.
Snyggt jobbat, Lettland!
Heja Lettland!
Sam!
På tal om min otur,
så skulle jag vilja tacka er allihop för att ni skickade den till mig.
Punkan, upp-och-nervända syltmackan, nycklarna i kloaken.
Det var jag!
Det var inte jättekul, men jag skulle inte ändra på nåt.
Ladda upp henne. Eller hur, Sam?
-Gör ett försök, Bob. -Kom igen, Bob!
Så vad säger du, Bob? Redo att komma hem?
Killarna har visst redan lagat din barstol och den är redo för din lilla kattrumpa.
Tack, killar.
Vi hoppades faktiskt att Bob skulle stanna i Landet Tur.
Kapten sa att du får tillbaka ditt jobb.
Ja, trots ditt växande straffregister säger Gerry att du är en bra ledningskatt.
Så, kom tillbaka.
Och vi har gjort den här, din alldeles egna Turpeng.
Wow.
Ett tursamt liv, precis som du alltid önskat, Bob.
Jag är så glad för din skull.
Åh, vad skönt, Bob.
Tack, Kaptenen, men jag kan inte ta emot den.
-Chefen? -Bob?
Ni är alla bättre vänner än jag förtjänar.
Det är sant.
Särskilt du, Gerry. Och vi kommer att förbli vänner.
Men när det gäller var jag ska leva resten av mitt liv…
Om jag får, så vill jag tillbringa det med Sam, i hennes värld.
Bli din för alltid-familj?
Jag och du, en för alltid-familj?
Det skulle jag älska.
Du inser väl att du kramar mig?
Ja. Och det är lika bra att du vänjer dig.
Gratis juicedrinkar!
Ja, madam. Hetta upp dem. Vi kallar drinken för Turdraken.
ETT ÅR SENARE
FÖRESTÅNDARE
En minipalm. En burk bönor.
Jag ska göra bönpåsar,
och jag tänkte att en bönmix vore bra, som den du håller i.
HALLÅÅÅÅ? VAR ÄR DU?
Och med en tvål på rep så blir det totalt 140 kronor.
Jag ska bara hitta mitt kreditkort.
BÖNDAMEN IGEN?
HÄLSA OCH BE HENNE SKYNDA SIG!
-Här är det! -Toppen.
Varsågod, fru Charles.
Du, jag fixar det här, föreståndare Sam.
Tack, Marvin.
-Ha det så roligt! -Vi ses på måndag!
Jag borde aldrig ha gett dig en mobil.
Jag kan inte sluta. Jag har ett problem. Jag var född till tumtryck.
Kartan säger nio minuter, men vi tar en genväg.
VÄRLDENS BÄSTA DOTTER
De är här!
Sam!
-Kom hit, Bob. -Jösses, Hazel. Du kramar lite hårt.
Hej, Sam. Hej, Bob.
Sitt.
Duktigt, Bingo. Vem är din mästare?
Vem är din mästare? Just det. Bob. Bob är din mästare.
Hej då, mamma. Hej då, pappa.
Hon är bara lite ivrig.
Ja, jag också.
Hazel hade verkligen tur som hittade er.
Jag skulle säga att det var vi som hade tur.
Och vi ses här på söndagsmiddag! Klockan fem.
Vi bjuder på Bobs favorit.
Vi kommer.
Hörde du det, Bob? Panini på söndag.
Mumsig köttmacka.
Bingo.
Inte du!
Mitt nya liv är inte alls vad jag föreställde mig.
Det är bättre.
Saker går inte alltid som planerat, såklart.
Såvida man inte planerar för dem.
I slutänden kan man säga att otur ledde mig till det tursammaste i världen.
Eller var det tur?
Vad det än var, så hittade jag min för alltid-familj.
Den sorten som inte går. De stannar.
Och jag skulle göra om alltihop igen för att hamna här.
HEMMA
SLUT
Undertexter: Kristina Donnellan