ВЕЗІННЯ
Мабуть, ти моя щаслива зірка
Бо ти мені світиш Де б ти не була
Я думаю про тебе І починаю світитися
Мені потрібне твоє світло І ти знаєш
-Ага. Дивися в камеру. -Зоряне світло…
Рухайся. Жвавіше.
У приспіві приєднується щаслива лепреконка.
Яскраве зоряне світло Перша зірка, яку я побачу
І раз, і два, і так само – вліво.
Правильно!
От же ж лихо.
Знято.
Ох і не щастить тобі, Сем Ґрінфілд.
Кому? Мені?
Вибач, Сем.
Перед тим, як спробувати знову, принесемо тобі трохи везіння.
Ходімо.
ДІМ ДЛЯ ДІВЧАТ «ЛІТОСВІТ»
Може, щось із цього допоможе.
Ого! Бачу, ти поповнила свою колекцію.
-Так. Мій щасливий журавель, -Клас.
щаслива німецька свиня.
Японська щаслива кицька.
-Удачі буде – хоч греблю гати. -Круто.
Та іграшковий кінь зі Швеції. Я склала свої талісмани разом,
щоб моя поїздка в сім'ю пройшла добре.
Добре придумала.
-Тебе заберуть у п'ятницю? -Так.
І, бачу, ти виділила місце для щасливого пенні.
Так. Мені бракує лише його.
Знайшла пенні – піднімай…
цілий день везіння май.
Давай закінчимо знімати відео.
-Давай. -Сем. Ось де ти.
На тебе чекає соцпрацівник.
Бувай, Сем. Удачі тобі!
Куди вона?
Виросла і виїжджає.
Ми всі за тобою скучатимемо.
Можна, я залишуся ще на два дні?
-Сем, ми про це говорили і… -Знаю, знаю.
Просто думала, що можу залишитись
трохи довше заради Гейзел, провести її в поїздку.
Якби вирішувала я – я б погодилася, але тобі вже 18 років.
-Такі правила. -Ще два дні.
Я знаю, що ти нервуєшся, але ж ти переїдеш у власне житло.
Усе буде чудово.
І ти можеш прийти в п'ятницю в години відвідувань,
зустрітися з Гейзел до поїздки.
Ага. Добре.
Почекаю на тебе внизу.
Не впевнена, що я готова.
Люблю обійматися.
Знаю.
Але не думай, що ми не дознімемо відео через мій від'їзд.
Я буду репетирувати танець.
Побачимося в п'ятницю до поїздки.
І якщо знайдеш щасливе пенні…
Обов'язково принесу його.
Привіт, Саманто. Важливий день.
Це твої документи.
Моє життя в коробці.
-Готова? -Готова.
БУДИНОК ТЕРНЕРА СЕМ ҐРІНФІЛД
ПЕРША ПОЇЗДКА СЕМ У СІМ'Ю!
БУДИНОК КОУЛМАНА
ЗВІЛЬНЕННЯ З-ПІД ОПІКИ СЕМ ҐРІНФІЛД
АГЕНТСТВО З РОЗМІЩЕННЯ ДІТЕЙ У РОДИНАХ
БУДИНОК КОУЛМАНА БУДИНОК ПАРКЕРА
Мабуть, нам забракло везіння, щоб знайти тобі постійну родину.
Авжеж, із цим не пощастило.
Але є й хороші новини: більше не треба надіятися.
Сподіваюся, тобі сподобається нове житло.
Ти маєш вчитися або працювати повний день, щоб тобі його залишили.
Тиждень тому я почала вчитись онлайн,
а завтра о 08:00 починаю працювати.
Чудово.
Мабуть, вони тобі знадобляться.
Дякую.
Думаю, тому міс Рівера попередила, щоб я принесла запасні.
Так буде безпечніше.
Ви будете заходити щотижня чи…
Хтось з агентства подзвонить тобі через місяць,
а так – ти сама по собі.
Дякую.
Удачі!
ОСНОВИ БІЗНЕСУ
УЖИВАНЕ – ВСТУП ДО БІЗНЕСУ
08:00 «КВІТИ Й БІЛЬШЕ»
«Не запізнися!»
Що, всесвіте, вважаєш, що ти суворий?
Як тобі таке, всесвіте?
«КВІТИ Й БІЛЬШЕ»
ТОВАРИ ДЛЯ МИСТЕЦТВА КВІТИ – РУКОДІЛЛЯ – ДОМАШНІЙ ІНТЕР'ЄР
Дякую, Білле. Ти не забув полити нарциси?
І, якщо твоя ласка,
розпакуй нічники «єдинороги» й виклади надувні кульки.
І останнє – обіцяю, це все –
глянь перед відкриттям, чи все гаразд у туалетах.
І далі дбай, щоб мій магазин був гарний.
Доброго ранку, містере Геммонд. Ой, Гармон.
Сем! Вчасно. Це мені подобається.
Зверни увагу, Білле.
Клич мене «Марв».
Марв. Зрозуміла.
Ти, певно, найкраще моє рішення.
БЛИСК ДОДАЙТЕ БЛИСКУ У ВАШІ ПРОЄКТИ
Вітаю, Марве.
Сем, у своєму резюме…
ти не писала, що можеш виступати в цирку.
Чи, може, я не побачив.
Вибачте, що турбую.
Ой! Як вони опинилися…
Знаєш що?
Не переживай. У мене для тебе є чудове завдання.
Ось, Сем. Робота, яку ти можеш робити надворі.
Збирати візки.
Ура!
Упевнений, завтра тобі більше щаститиме.
Не втрачаю надії, Марве.
ДІМ ДЛЯ ДІВЧАТ «ЛІТОСВІТ» ІМ'Я – ПРИЙШЛА – ПІШЛА
Я рада твоєму візиту.
-Щось сталося? -Її поїздку скасували.
О, ні.
Вона вже чекала на ґанку, коли нам подзвонили.
То поїздку перенесли?
Ні. Але є одна пара, яка хоче завітати в неділю зранку.
ПРОЖИВАННЯ: ГЕЙЗЕЛ МЕРФІ БУДИНОК КЕЛЛІ
Агов.
Вони не приїдуть.
Знаю. Мені дуже жаль, Гейзел.
Що як я ніколи не знайду сім'ю навіки?
Просто трохи не пощастило.
Авжеж, знайдеш.
Ти не знайшла.
Ні. Але ти – не я.
Ти щаслива лепреконка, пам'ятаєш?
Ти завжди знаходиш горщик золота, й цього разу знайдеш.
Ти знайдеш собі сім'ю навіки.
Хтозна.
Може, це буде подружжя, яке приїде в неділю.
Може, вони.
Так. Може.
А може, ти до того знайдеш мені щасливе пенні.
Котись, котяро. І забирай з собою своє невезіння.
Тепер це столик для двох.
Чому нічого не вийшло?
Вибач. Я не розповіла тобі початок.
Моя подруга Гейзел сьогодні могла б на крок наблизитися до удочеріння,
але не склалося.
Її візит у родину скасували.
Нібито нічого страшного,
та повір: це трагедія.
У житті не так багато шансів знайти сім'ю навіки.
І що ти старша, то важче.
У неділю вона зустрінеться з новою родиною.
Якби я могла подарувати їй трохи везіння…
Та чи можна подарувати комусь те, чого сама ніколи не мала?
Та якби я могла,
і якби везіння можна було взяти в руки,
я б усе віддала Гейзл.
Щоб вона знайшла собі сім'ю навіки,
і щоб їй не довелося врешті як мені
сидіти на бордюрі
й говорити з котом.
На здоров'я!
От так сюрприз, Гейзл.
Знайшла пенні – піднімай. Цілий день везіння май.
ДОМАШНЯ РОБОТА УСПІШНО ЗАВАНТАЖЕНА!
Щасливі пенні існують.
Міс Ріверо, можна, я зайду після роботи?
У мене є дещо особливе для Гейзел на завтрашні відвідини.
О, чудово.
І не кажіть їй, будь ласка. Хай це буде сюрприз.
Так! Так!
Щоб ніхто не сумнівався.
Привіт, Марве.
У когось біла смуга.
Завтра не збиратимеш візочки.
Тебе чекатиме піддон з посудом.
-Рада чути. -Гарного вечора.
Дякую. Я збираюся зробити сюрприз Гейзел, своїй подрузі.
АВТО-ЗМИВ 9000
ЯКІСНИЙ ЗМИВ ГАРАНТОВАНО!
Яке тупе невезіння!
Ти повернувся.
Пам'ятаєш, я казала, що хотіла принести везіння Гейзел
для завтрашніх відвідин?
Знаєш, що сталося?
Після того, як ти вчора втік, я знайшла трохи везіння.
Ага. Я знайшла справжнє щасливе пенні.
І що я зробила? Змила його в унітаз.
Що ти зробила?
Змила моє пенні в унітаз?
Навіщо ти таке утнула?
Ти говориш.
То це був ти.
Ти подарував мені те щасливе пенні.
Будь ласка, мені потрібне ще одненьке.
Зачекай!
Зажди! Повернися!
Га?
Мені тільки й треба, що пенні для моєї подруги Гейзел.
Га?
Як минув мій день? Чудово! Дякую. Просто надзвичайно.
Я загубив подорожнє пенні, і за мною по місту гналася
рішуче налаштована людина-зомбі.
Завжди неприпустимо довгі паролі.
Відкрилося.
Так от, ця проблема з пенні… Чому ти говориш сам з собою, Бобе?
Тренуюся, щоб, коли мене назавжди виженуть, було з ким поговорити…
Ні, ні!
ПОМИЛКА
Що ти за така шалена людина?
А ти що за шалений кіт, який ще й говорить?
Ясно який: везучий шотландський.
Чорні коти невезучі.
У Шотландії вважають, дяка їм, що чорні коти дуже везучі.
-Це Шотландія? -Ні!
І людям сюди не можна.
-Куди це – «сюди»? -Ти мусиш піти. Негайно.
Запросто. Піду одразу,
щойно ти даси мені ще одне щасливе пенні.
Я не давав тобі пенні.
Воно випало з мого нашийника, коли ти приманила мене смачним м'ясним хлібом.
Він називається «паніні».
Байдуже. Це була лише хитрість, щоб украсти моє подорожнє пенні.
Подорожнє пенні?
Ми, істоти з Країни везіння, у вашому світі везіння не маємо,
тому, заради безпеки, беремо трохи з собою.
Ти щойно сказав «Країна везіння»?
Ховайся!
Добрий вечір, панове.
З поверненням, Бобе. Через 18 годин і шість хвилин.
Лепрекони?
Чи сталося з тобою щось дивне потойбіч?
Ні.
БОБ – СЕКТОР: А113 ПЕННІ ПОВЕРНЕНО
Бачу, ти знайшов заблокований канал везіння.
Будівельний майданчик. Не дивно.
Схоже, ятка Полін з продажу попкорну пустила там коріння.
Не біда. Двічі клацну – й потече удача.
Думаю, треба клацнути тричі.
Твоя правда, Квінне.
Везіння знову тече без перешкод.
Хлопці, не бачили Джеррі? Зазвичай мене реєструє він.
Він зараз у депо пенні. Там потрібна допомога.
Депо пенні?
А ми за нього на поверненні котів.
Джеррі сказав, що він завжди повертає твоє подорожнє пенні,
тож просимо тебе його здати.
Ой.
Знаєте, сьогодні я сам його поверну.
Як скажеш, Бобе. Удачі.
Передавай привіт Капітану. Ми знаємо, як вона тебе любить.
Вона ж його не любить.
-Це іронія. -Ти такий розумний.
Що я накоїв!
Не можна було їсти людської їжі.
І точно не можна було розмовляти, коли поряд людина.
І аж ніяк не можна було дозволяти людині, що загубила подорожнє пенні,
проскочити за мною в портал!
Ясно. Але ці лепрекони казали щось про депо пенні.
Може, там знайдемо одненьке.
Туди впускають лише лепреконів, а ти – не лепрекон!
Може, я зійшла б за лепреконку.
Що?
Думаєш, ти просто так зайдеш до лепреконської роздягальні
і… позичиш їхній одяг?
-Блискуча ідея. Ходімо. -Ні, зачекай. Стій!
Зупинися!
Гей, Бобе. Усе гаразд?
Так. Просто потягуюся.
Зрозуміло.
Навіть якщо ти замаскуєшся під ненормально здоровезну лепреконку,
я не пройду повз Капітана, якщо не віддам їй пенні.
А що як ти віддаси оце?
Це ж ґудзик.
Рано чи пізно це побачать,
і якщо в мене в ту мить не буде щасливого пенні, мене виженуть.
Ясно. Та, може, ґудзик дасть нам час
дістати щасливе пенні з депо.
-А тоді я позичу його подру… -Подрузі Гейзел.
Так. Я вже це зрозумів.
Що? Ти це разів сто сказала.
Підемо в депо по одне пенні,
спершу його використаю я, а потім воно твоє.
І я звідси піду.
І ти мене ніколи не побачиш.
Чудово. До речі, мене звати Сем.
Це лише бізнес. Імена не мають значення.
Але я вже почула, що тебе звати Боб.
Гаразд. Так, мене звати Боб.
З поверненням, канальні коти. Здавайте пенні й проходьте далі.
Отак. Давайте, котики.
Здавайте подорожні пенні.
Не баріться.
А-а, сьогодні сектор 64, Джоані.
Нігерія.
Бувайте, Кеп.
-Це і є Капітан? -Так. Це вона.
Вона мене дуже не любить.
Може, вона просто не любить котів.
Інші коти їй подобаються.
То який у нас план?
Ти прослизнеш у ті двері, а я відволічу Капітана.
Коли ти проскочиш, я «здам» ґудзика, й зустрінемося по той бік.
Усе просто. Хай нам повезе.
У-у, солодкий брязкіт щасливих пенні.
Найкращий звук у світі.
Бобе, чого ти чекаєш? Кидай своє пенні.
Ага. Воно в мене тут, Кеп.
Та спершу скажіть, як ся маєте сьогодні.
Кажи, що ти задумав, Бобе.
Чому кіт не може спитати, як ся має його шефиня?
Бо це дивно, Бобе.
Бо ти ніколи нічого в мене не питав, Бобе.
Бо ми не любимо одне одного, Бобе.
Бо мені від тебе моторошно, Бобе, як і завжди.
Оце й усе? Ну що ж.
Капітане, любите жарти?
Тільки смішні, Бобе.
Тоді цей вам точно сподобається.
Чому пенні заарештувало п'ять центів?
Не знаю, Бобе. Чому?
Бо воно – з міді, як жетон полісмена.
Це не смішно.
Так. Це не найкращий мій жарт.
-Ще побачимося, Кеп. -Ні, якщо я побачу тебе перша.
Роздягальне лепреконів, ми йдемо.
З поверненням, Ширлі. Не затримуйся.
ДЖЕРРІ
Не хотіла підглядати, але… в тебе є пальці?
Усі великі. Я кіт-полідактиль.
«Джеррі». Це твій друг, так?
Скоріше, мій помічник.
Він точно не проти?
Джеррі ніколи не проти.
І годі засипати мене питаннями.
Лише бізнес. Пам'ятаєш? Нам не треба знайомитися ближче.
Так. Гаразд.
Він питає: «Танцюєш ірландські танці?»
Забули перевірити туалет.
Скоріше. Бо побачать.
-А потім він станцював джигу. -Джигу? Ні. Покажи…
Добрий день, леді.
Чого ти тут, Бобе?
У канальних котів є своя роздягальня.
Я просто… Ну, я тут…
-Розумієте… -Він допомагав мені.
Він проводить вступний інструктаж по Країні везіння.
-Нічого собі. Ох ти й велика. -Ага.
Я Сем.
Звідки ти?
Вона з… Знаєте…
Латвії. Саме так. З Латвії.
Сіршо, пам'ятаєш, Клода познайомилася з латвійцем у «Волохатому лимоні»?
Казала, що він теж здоровань.
Точно, казала.
Хай живе Латвія, країна, де ростуть такі велетні.
Мабуть, не всі щасливі створіння манюні, як ми, га?
-Приємно познайомитися. -Приємної екскурсії.
-Поводься пристойно. -Яка ти безсоромна.
Вони такі милі й крихітні.
І, на диво, менш кмітливі, ніж зазвичай.
Вони повірили.
А тепер – щасливе пенні.
-Так. -А потім ти підеш.
-Так. -Повтори.
-А потім ти підеш. -Ні, ти підеш.
Знаю. Це був жарт.
Вітаю в Країні везіння.
Неймовірно.
Привіт!
Ага.
Доброго ранку!
Сюди. Будемо в депо пенні миттю.
-Ступай на диск одразу за мною. -Добре.
Ходімо.
Усміхайся й махай.
-Гей, Бобе! Пообідаємо разом на тижні? -Давайте.
Переходимо.
-Доброго ранку, Бобе. -Привіт, Бетті.
Поки що все добре, Сем. Тебе навіть ніхто не помітив.
Сем.
Сем!
Чув про Джо? Він вступив у профспілку творців везіння.
Чудово. Він шикарний.
І скільки ж у тобі невезіння?
Супер-пупер багато.
Могла б сказати до того, як ми уклали нашу маленьку угоду.
Привіт, народ!
Я тут рейки перевіряю.
Тут нема невезучих.
І якщо хочеш здобути пенні для своєї подружки – зливайся з масою.
Я й намагалася.
Це твоя перша помилка.
Щасливі створіння не намагаються.
Їм не треба.
І не напружуйся. Це їм теж не властиве.
Так. Добре.
-Постараюся. -Угу.
Тобто, постараюся вдати, що я не стараюся.
Хороша відповідь.
Треба знайти Джеррі.
Він знає, як тут усе влаштоване з пенні.
Він – веселун у зеленому.
Тут усі такі.
Будьмо, друзі! Що тут у вас?
Ось він.
О'Ніле!
О'Рілі, О'Доног'ю.
Беррі.
Я не забув про тебе, Кларисс.
-Ось твій мікронапій. -Дякую, Джеррі.
-Який же він уважний. -Джеррі!
Це Сем, це Джеррі.
Ох ти й здоровезна.
Це мій одяг?
Вибач. Боб сказав, ти не будеш проти.
Сем приїхала до нас з Латвії. З одягом у дорозі щось сталося…
Ти живеш у світі людей?
Переважно.
Оце так! Ти їла смажений сир?
Так.
Джер, як ти знаєш, котів у депо не пускають,
а Сем трохи нервується через свою першу зміну.
Я подумав: може, ти проведеш її всередину й покажеш, як усе працює?
От я везучий. Авжеж.
Усе дуже просто.
Сидиш на стільці, прибуває пенні,
ти його поліруєш і відправляєш далі.
Здається, з таким я впораюся.
Авжеж упораєшся.
Це робота спеціально для щасливих лепреконів.
Нас кличуть.
-Ага. -Біжи. Я наздожену.
Домовилися.
Відмовимося від плану.
Що? Чому?
Бо ти не везуча лепреконка, Сем.
Ти шалено невезуча людина.
-Чи ти, може, забула? -Повір, не забула.
Ти спричиниш катастрофу.
А може, й ні. Джеррі каже, що сидиш собі й поліруєш пенні.
А щоб його полірувати, треба тримати його в руці.
І якщо я триматиму щасливе пенні…
Розумію. Тобі щаститиме.
Привласню одненьке. Хіба це буде важко?
Сем, сюди.
-Сідай поряд зі мною. -Дякую, Джеррі.
Що ж, лепрекони, зробімо ці пенні бездоганними.
Капітан на нас покладається.
Час пенні!
Пам'ятай: нічого складного. Головне – не вставай зі стільця.
Хапай пенні, Сем.
ПРИБУТТЯ Й ВІДПРАВЛЕННЯ
Не панікуйте.
Думаєте, це була крихта невезіння?
Скоріше, ціле відро.
Сем!
Я ж казав, що буде катастрофа.
Я не думала, що схоплю ґудзика. Ти ж сам бачив.
Авжеж бачив.
А тепер цей ґудзик полетів прямо у «Відправлення й прибуття».
Там його точно побачить Капітан.
Де ж нам тепер дістати пенні?
Ніде!
Усе. То був наш єдиний шанс.
А тепер іди звідси.
Ні, ні. Угода була, що я піду, коли ми дістанемо пенні.
Угоду скасовано. Пенні більше ніде не дістати.
Комусь треба пенні?
Бобу.
Він своє загубив, а я змила його в унітаз…
-Сем! -Що? Він твій друг.
-Помічник. -Це жахливо, Бобе.
Ти знов зупинявся їсти людську їжу?
-Так. Мою людську їжу. -Сем!
Як це – твою людську їжу?
Я не латвійська лепреконка, Джеррі. Я – людина.
Людям тут бути не можна.
Так, Боб казав.
То ти загубив своє подорожнє пенні та й ще привів людину через портал!
Капітану це не сподобається.
Якщо вона дізнається, тебе проженуть у Край невдач.
Що? Тут і невезіння є?
Не прямо тут, а там, унизу.
Це друга половина нашого світу.
Зверху – Везіння, знизу – Невезіння.
Їхня половина не дуже приємна.
Авжеж. Невезіння нищить усе, до чого торкається.
Чому ти не сказав, що тебе виженуть туди, Бобе?
-Ти не питала. -Бо ти сказав перестати питати.
Ліквідація шкідливих матеріалів.
Це Капітан. Ховайся.
Це складно.
Увага всі. Розійдіться.
Очистьте територію, щоб кролі могли виконати свою роботу.
Бобе, це ти?
Ні, Кеп.
Це я, Джеррі. З «Прибуття й відправлення». Пам'ятаєте?
-Я на вас сто років працюю… -Джеррі, коли це ти відростив хвоста?
-У мене що, хвіст? -Капітане! Яка радість!
І ми ж щойно бачилися. Пощастило мені.
Що ти робиш тут, унизу?
Зайшов провідати друзів-лепреконів.
У тебе нема друзів, Бобе.
Місце злочину просканували й не знайшли крихт невезіння.
Хай ще раз просканують.
Одна крихта може знещасливити цілу купу щасливих пенні.
Ходімо звідси.
То пенні більше ніде не дістанеш?
Ні!
А де ті, які губляться в світі людей, як Бобове?
Якщо вони такі цінні, чому ви їх не повертаєте?
-Повертаємо. -Справді?
Раніше повертали.
Але відколи за безпеку відповідає Капітан, жодного не губили.
У минулому, якщо пенні губилось у світі людей,
-ми відправляли кроля-дрона. -«Кроля-дрона»?
Так. Маленький кмітливий робот. Його тримають у «Прибутті й відправленні».
То давайте його дістанемо.
Добре! Але його років десять не використовували.
Тож спочатку візьмемо кристал везіння, щоб його зарядити.
-А де такий узяти? -На Поверсі везіння!
Гей, зачекай.
Я піду в «Прибуття й відправлення» й увімкну кроля-дрона,
а ви прослизніть у Центр управління.
Що? Навіщо?
Там тримають джойстики, які керують роботами.
Чудово! Але спершу – кристал.
Ми йдемо, Поверх везіння.
Але кристали літають високо. Потрібен хтось високий, щоб їх дістати.
-Я висока. -У тебе нема шансів.
-Вона занадто невезуча. -Це правда.
Треба схопити лише один кристал. Думаю, вона зуміє.
Ну добре. Що може піти не так?
Правильно, бос.
Схоже, угода знову дійсна, Бобе.
-Так. А потім ти підеш геть. -Як і обіцяла.
То де нам узяти кристал везіння?
Зайдемо в ту залу й схопимо один.
Дуже просто.
Усі витріщилися на Сем. Що робити, бос?
Вона з Латвії. Найвищі лепрекони у світі – з Латвії.
А ми знайомимо цю лепреконку з Країною везіння.
Веди нас, Джеррі.
Авжеж!
Це – відділ дослідження й розробки везіння. Тут його створюють.
Знайти загублену обручку в брауні?
Ширлі завжди вигадує найкраще.
Що? Вони справді вигадують везіння?
Так. Ті двоє працюють у Відділі щасливих випадків,
одному з багатьох відділів Везіння, як-от Щасливого кохання,
Місця на парковці в першому ряду… І Правильне місце й час.
Вам, людям, таке подобається.
А «люди» це ті, хто живе у світі людей,
так, Джер?
Саме так.
Далі щасливі ідеї друкують на листочках
і відправляють на Поверх везіння.
Транспортування везіння через п'ять, чотири, три, два…
Проведемо екскурсію вище?
Сонечка приносять листочки свинячому бригадиру.
І він робить кристали?
Ні. їх роблять вони.
Латвія. Вона з Латвії.
Це для кристала. Дженіс сказала, я можу позичити.
Слухайте, творці везіння!
Сьогодні в нас купа роботи!
Доброго ранку, магічні свинки!
Дракон?
Так. Вона директор Везіння.
І єдине створіння, яке чує крихти невезіння.
Мабуть, тому вона й тут.
Мабуть, дізналася, що сталося в депо пенні.
З твоїм везінням я б близько не підходив.
Тут нема ані крихти невезіння.
Отже, настав час.
Час відкрити серця й робити те, що вмієте лише ви.
-І що це? -Нести надію й радість світові!
Так працює везіння.
Везіння, яке ви створите сьогодні, може змінити життя завтра.
Щасливого дня, Філ.
І вам, шефине.
Так, ви її чули!
Творімо везіння, чудо-свині, творці процвітання!
Пригнися!
Вони це роблять. Створюють кристали.
А нам потрібен один для кроля-дрона.
-Зараз, Сем. Приготуйся. -Готова.
Давай, Сем! Хапай!
Не можу дотягнутися.
-Стрибай! -Ні, вона занадто невезуча!
Класний удар, Бобе!
Ми молодці!
Я піду у «Прибуття й відправлення», знайду дрона.
А ви – прямо в Центр управління.
Завдяки тобі в Боба є шанс.
Можеш залишити собі мою куртку.
Хороші в тебе друзі.
Як я казав, він просто мій помічник.
Я знаю, що нам треба знайти для тебе щасливе пенні,
але чому б мені не взяти для Гейзел отаку штуку?
Воно так не працює.
Ідея везіння зберігається в кристалі, поки її не звільнять,
а звільнити її може тільки це.
-Що це? -Це генератор випадковостей.
Тут розбиваються кристали й утворюється щасливий пил,
який випадковим чином подається по каналах везіння у ваш світ.
Що? Везіння випадкове?
Так. Звідси й назва – генератор випадковостей.
Дивись. Саме зараз усе й відбувається.
-А то що таке? -Старовинні камені везіння.
Вони, як батареї, приводять у рух оті важелі.
Камінь удачі притягує везіння згори,
а камінь невдачі притягує невезіння знизу.
А це, певно, канали везіння.
Так, це вони.
З'єднують наші світи, як електрокабелі.
А хто творить невезіння?
Здебільшого корені й гобліни.
Корені й гобліни?
А я думала – чудовиська.
Джеррі, ти там?
Так. Добре чую вас, бос.
Де ти?
Підхожу до «Прибуттів і відправлень».
Добре. Не барися.
-Привіт, Джеррі. -Ґел, Квінн.
ЦЕНТР УПРАВЛІННЯ
-Я знайшов дрона. -Добре. Ми вже тут.
-Центр управління. -Чудово.
-На всіх кролячих столах є джойстики. -Прекрасно!
Підемо до того, що позаду. Щоб ніхто не бачив мій екран.
Але як нам відволікти кролика?
-Може, я спробую… -Ні!
Не треба пробувати, пам'ятаєш? Ми бачили, що буває, коли ти пробуєш.
Ну, гаразд.
Я це беру на себе. А ти чекай тут.
Серйозно. Не рухайся.
Ого. Вони розподіляють везіння світом.
Везуча бабуся.
А оце мені знайомо.
Не схоже, що це випадковість, так?
То як життя?
Добре.
Морква.
Ти упустив клавіатуру.
Мабуть, краще, збігай до айтішників, візьми нову.
Джойстик активовано, Джеррі.
Майже закінчили.
Я вставляю кристал.
Вона готовий діяти, бос.
Прекрасно! Ціль визначено.
Підіймаємо кролицю в небо.
Операцію «Щасливий пенні» розпочато.
Тепер твій хід.
Так!
Введи її в поле досяжності цілі.
Коли вона буде достатньо близько – захопить ціль.
Я відкрию портал.
О, ні! Боб, глянь нагору. Глянь нагору, Боб.
Мабуть, ти моя щаслива зірка
Бо ти мені світиш Де б ти не була
Я думаю про тебе І починаю світитися
Мені потрібне твоє світло І ти знаєш
Яскраве зоряне світло Перша зірка, яку я побачу
Яскраве зоряне світло Усе буде добре
Яскраве зоряне світло Перша зірка, яку я побачу
Яскраве зоряне світло О-о, так!
Давайте!
Танцюймо!
Так!
ЗАВОД ОЧИСТКИ СТІЧНИХ ВОД
У-у!
Миготить! Отже, знайшла пенні.
Як знати, що пенні в неї?
Вона станцює. Кролики люблять танці.
Та невже.
Покажи сьогодні Своє божественне тіло…
Танцює! Пенні в неї!
Бо я знаю…
Тепер тисни «додому».
…ти все виправиш
Я дочекаюся пенні. А ти йди звідти.
Мабуть, ти – моя щаслива зірка
О, що ти зі мною робиш
Я – найщасливіша
Чому ти не сказала, що вмієш співати?
Ти не питав. Не треба питань – пам'ятаєш?
Так. Бо нам не треба знайомитися ближче.
Громадяни, увага.
У приймальник пенні потрапив дуже підозрілий об'єкт.
Ґудзик.
Канальний кіт використав його, прийнявши за щасливе пенні,
і у світі людей його переїхав триколісний велосипед.
Не хвилюйся.
Чарівні істоти одужують зі швидкістю світла.
Бачиш?
Той, хто здав цього ґудзика, не здав подорожнє пенні.
Отже, серед нас є крадій пенні.
Та ну. Я його не крав. Просто загубив.
Злочинець – один з цих трьох котів.
У РОЗШУКУ ЕРІН – ЕДНА – БОБ
Ой.
Усі знають, що покарання за крадіжку везіння –
вигнання в Край невдач.
Я знайду тебе, крадій пенні.
І, Бобе, якщо ним виявишся ти,
я отримаю велике задоволення.
Ми здамо це пенні.
-Дрон повернувся! -Пенні приніс?
Ти бачиш пенні, Джеррі?
Так. Бачу.
То хапай його!
Надіну рукавички.
Що? Ні! Що ти робиш?
Хапай його, поки не ввімкнулися засмоктувачі.
Він у тебе, Джеррі?
-Джеррі, ти вимкнув звук? -Ні.
Я тут, але пенні вже нема.
-Що? -Засмоктувач проковтнув цілого дрона.
Вибач бос. Твоя правда. Треба було його хапати.
Але його ще можна дістати з Міжкраю.
-«Міжкрай»? -Туди потрапляє людське сміття.
Саме так! Дрон буде в шостому баку.
Головне – добратися до нього скоріше за Джеффа.
Хто такий Джефф?
Надіюся, тобі не доведеться дізнатися. Ходімо.
Чому це називається Міжкрай?
Бо це простір між Краями удачі й невдачі.
Як підвал.
Інша річ.
Натиснеш кнопку?
МК – КН
Ти яку кнопку натисла?
КН – край знизу. А що?
Я просто сказав, що воно знизу. Треба було тиснути МК – Міжкрай.
То що ж таке КН?
Край невдач! Через тебе ми зараз їдемо туди.
Що відбувається?
Зміна гравітації. У Невезінні тяжіння в протилежному напрямку. Лізь на стіну!
-Що? -Негайно!
Сем, скоріше повертайся в ліфт.
Залюбки.
Ні! Ні.
Якщо ліфт поїде, зустрінемось у Міжкраї.
Що? О, ні. Ти мене тут не покинеш.
Є крихітні двері. Тобі треба їх знайти.
Іди до Вежі невезіння номер 13, повз Профілакторій загублених шкарпеток.
-Що ти таке кажеш? -Слухай.
Від Вежі 13 – до Центру дослідження собачого лайна. Шукай пурпурове світло.
Там і будуть дверцятка.
Десь між «Вступив у це» і «Знайшов це в будинку».
Це дуже легко.
Але ж я не звідси.
Добре. Ось що тобі дуже допоможе: Край невезіння дзеркальний…
Вежа 13, Центр дослідження собачого лайна, пурпурове світло, дверцята.
Гей! Лепреконка. Що ти тут робиш?
Вежа 13.
Він казав, що дверцятка десь між
«Вступив у це» і «Знайшов це в будинку».
Три поверхи?
Серйозне дослідження собачого лайна.
«Послизнувся на цьому». «Смердить, та не можу знайти».
«Вийшов з дому без пакета для лайна». «Пакет для лайна порвався».
«Ріденьке». Гидота.
«Вступив у це».
І «Знайшов це в будинку». Пурпурове світло!
Бобе!
Я зможу. Я майже там!
О, ні.
Га?
Бобе. Це ти?
Це ти!
Бобе! Гей, це я. Сем. Глянь униз.
Сем, ти змогла!
-Так. -Обережно.
Тепер стрибай.
Що?
Сила тяжіння в Невезінні тягне тебе в протилежний бік, пам'ятаєш?
О, точно.
Стрибаю вниз, щоб потрапити вгору. Дивно.
-Як ти знав? -Що знав?
Як потрапити сюди з Невезіння?
Це легко. Невезіння – дзеркальна копія Везіння.
-То це Міжкрай? -Не зовсім.
Давай, допоможи мені.
Ось Міжкрай.
Джеррі казав, що дрон у шостому баку.
Пил з Краю невдач!
Струси його.
Тут Джефф.
З-забудь про пил! Ховайся!
Він ще те базікало.
Якщо він нас побачить – попрощайся з шансом знайти пенні.
Джефф – єдиноріг?
Розминаємо м'язи…
Наче штрассе невезіння.
Що тут сталося?
Привіт.
Ти лякаєш моє серце до зупинки.
Оце так фройляйн-лепреконка! Браво, природо.
Ага.
Роберте, це ти?
Привіт, Джеффе.
Ґутен таґ.
То ви – друзі?
Роберт не хоче мати друзів,
але, на його щастя, я не приймаю відмови.
Фіть, фіть, фіть. Крихти прилипли до кеда.
Іноді трохи – псс – висипається з мого саморобного генератора невезіння.
Це унікальна машина,
яка подає невезіння прямо в генератор випадковостей.
-Покажете мені, як він працює? -Йа! Ходімо.
Зер захопливо, коли заходять відвідувачі. Скажу чесно: я в захваті.
Я вас наздожену. Мені треба знайти, е-е, лоток.
Фу, Роберте. Бувай.
Річ у тім, що невезіння липне до іншого невезіння,
як арахісова паста до піднебіння.
Отже, невезіння притягує ще більше невезіння?
-Це багато що пояснює. -Йа.
Наче клей. Бачиш? Отаке ставалося.
Але я створив змішувальну машину, і – вауля. Більше нема грудок у трубі.
Невезіння тече прямо в генератор випадковостей.
-Блискуче інженерне рішення, Джеффе. -Данке шьон.
І я більше не звуся Джеффом.
Я повернувся до імені, яке отримав при народженні – Гаймдалл!
Гайм-далл. Ну, наче маленька лялька, але попереду – «Гайм».
Розумію, це ім'я мені більше пасувало в юності.
Я розумію. Не треба мені про це казати.
Це Драконка?
Так. Вона. Моя єдина справжня любов.
Вона виплавила мені цей медальйон і врятувала життя.
А що сталося?
До створення змішувача я мусив вручну вичищати грудки невезіння.
І от якось труба плетцен! І пил невезіння ґешпрют на мене.
Драконка негайно мене викликала. Це було кохання з першого погляду.
Вона позичила мені щасливе пенні для протидії невезінню.
Але невезіння минає не зразу.
Я одужав аж через чотири місяці, але то були найкращі місяці в житті.
А потім вона розбила моє серце.
Як?
Іноді я заносив крихти невезіння в Край удачі
на черевичках.
Вона так боялася того, як невезіння може вплинути на її світ і її створінь,
що розірвала стосунки.
І тепер ми обоє самотні.
Як сумно.
Якби я міг піти з роботи – пішов би.
Але ми, єдинороги, від початку дбали про генератор випадковостей.
О, радість! Доставка!
Це біст ду, Роберте!
Знаєш що? Раніше я знайшов у цій купі кроля-дрона.
Йа. Лише одного. Я хотів набір з шести.
Він ще у вас?
Ось вона.
-А в ній був пенні? -Йа, Роберте.
Проте від нього так смерділо, що я відправив його в депо пенні,
щоб продезінфікували й повернули в обіг.
Чула, Капітан кілька годин допитувала бідну Едну через те пенні.
Вона, звісно, абсолютно невинувата.
Тож коло підозрюваних звузилося до двох котів: Ерні та Боба.
Мені кінець.
Може, й ні. Сиди тихо, а я піду до Драконки.
Тобі не можна, Сем. Вона внюхає твоє невезіння.
Саме цього я й хочу. І хочу, щоб це сталося напевно.
Якщо Драконка допомогла єдинорогу-інженеру,
може, допоможе й невезучій лепреконці.
Якщо вона зрозуміє, що ти людина, то нізащо не відпустить додому.
Я мушу ризикнути.
Я не можу підвести Гейзел. Чи тебе, Бобе.
Далеко не відходь.
Якщо дістану пенні – повернемося до плану.
Добрий вечір. Я прийшла до Драконки.
Кролики-ролики! Висока лепреконка.
Впусти її, Стрибберґ,
І записки впускай.
Удруге за день.
Це ж ти була вранці на Поверсі везіння?
Так. То була я.
Я так і думала.
Ага. Рівні везіння чудові, як завжди.
До зустрічі наступного тижня.
Я така рада.
Тут так мало створінь, яким я можу подивитися в очі.
Ми, везучі леді визначного зросту, маємо триматися разом, як гадаєш?
Так.
Що це?
Кролі!
Під… підошвою.
Скоріше!
Значно краще.
Найменша дрібка невезіння може все тут вивести з ладу.
Ми дуже стараємося, щоб воно сюди не потрапляло, однак…
коли-не-коли невезіння просочується.
Мені дуже прикро. Я не хотіла псувати вам настрій, просто…
Річ не в тобі, мила. Ні, ні. А в невезінні.
Це жорстоке й руйнівне уособлення смутку й руйнації, яке…
Згодна. Це багато що пояснює.
Хоча б те, чого в депо пенні здійнявся такий галас.
То це через тебе.
Так. Виснажливий був день.
Бідна невинна лепреконка.
Мені дуже жаль, що тобі довелося таке пережити. І це ж лише крихта.
А подумай про бідних жителів Краю невдач, які створюють цей пил.
Уявляєш, як це: мати справу з невезінням кожнісінького дня?
-Це мізерне існування. -Так.
Мабуть, і людям теж невесело, коли їм не щастить.
Невесело.
Я бачила як це, коли була в їхньому світі й… лепреконила.
Є невезучі люди, і хоч як вони стараються,
їх завжди переслідує невезіння, воно перемагає їх і змушує почуватися…
Самотніми.
Точно.
Тому ми творимо добре везіння –
стільки, скільки можемо.
Так.
З везінням усе здається можливим.
-Мабуть, тому що… -Везіння – це радість.
Так.
І надія. Як ви сказали, це добре везіння.
Якби я була королевою всесвіту – гадаю, я б чудово впоралася –
я б узагалі звільнила світ від невезіння!
І крихти б не залишила.
Увесь час – лише везіння. Що може бути краще?
Абсолютно нічого.
І, впевнена, людям би таке теж сподобалося.
Так. Тоді б їхній світ мав би такий вигляд.
Пощастило б їм.
Ти правильно зробила, що прийшла до мене. Як тебе звати?
Сем. Мене звати Сем.
Сем, зви мене Мала.
Багато створінь бояться високих жінок, Сем.
Поноси його кілька днів. До тебе миттю повернеться удача.
Останнє створіння, якому я допомогла, мусило чотири місяці носити пенні,
поки не позбулося невезіння.
Чула, воно чіпке.
Це були найкращі чотири місяці мого життя.
Дякую, Мала.
Поверни його в депо, коли стане непотрібне.
Поверну.
Тобі так зрадіють маленька дівчинка і щасливий кіт!
Полегше!
Відпустіть мене. Зі мною не можна так грубо.
Ми відстежили зникле пенні до тебе, Бобе.
У вас нема доказів.
Цей ґудзик – єдиний потрібний нам доказ.
На ньому всюди відбитки твоїх полідактильних лап.
-Я можу пояснити. -Уже пізно.
Тебе буде вигнано в Край невдач, де тобі й місце.
Перешкоджання правосуддю? Я тебе теж заарештую.
Я лише поспішала за Бобом, щоб віддати йому це.
Ти його дістала.
Так, Бобе, дістала.
Мабуть, випало з його нашийника.
Мабуть тоді, коли ти зупинився з'їсти смачного м'ясного хліба.
І ти цілком упевнена, що воно моє?
Упевнена.
Вона просто життя мені врятувала.
Якщо в тебе було пенні, чому ти здав ґудзика, Бобе?
Просто помилився. Не те кинув у приймач.
Коли усвідомив помилку,
одразу відправився у відділ знезараження, щоб його здати,
і тоді, певно, воно й випало.
Раз – і все. Нема подорожнього пенні.
Знаєте,
думаю, що відповідальні за спорядження видали мені пошкоджений нашийник.
Бо таке стається не вперше.
Розумію, розумію.
Несправне спорядження – це недопустимо. Твоя правда, Бобе.
Авжеж. Так і є.
Ось, Капітане.
Не віриться, що ти це зробила. Тобто, звісно, я тобі вдячний,
але ж ти могла віднести це пенні своїй подружці Гейзел.
Спочатку вона, потім я. Так ми домовлялися.
Я б не допустила, щоб тебе вигнали в Край невдач заради везіння Гейзел.
-Так не має бути. -А як має бути?
Я не хочу, щоб ти пішла додому, а я тут почувався винним,
бо тепер їй не дістанеться щасливого пенні.
Гадаєш, я піду додому?
Що? Не підеш?
Я прийшла сюди, щоб допомогти Гейзел,
і в мене залишилася всього година до її відвідин.
Якщо ти справді почуваєшся винним – допоможи мені.
Але інше пенні вже ніяк не дістанеш.
Для того, що ми зробимо, пенні не потрібне.
А що ми зробимо?
Ми вимкнемо невезіння.
Відімкнемо Джеффів змішувач.
Тоді невезіння злипнеться, заб'є трубу
і не тектиме в генератор випадковостей.
А якщо невезіння не тектиме в генератор випадковостей…
Воно не потрапить у світ людей.
Зачекай. А як же Джефф?
Швидше – з гори!
Не знаю, що й сказати.
Думаю, трохи часу в нас є.
Ти ж розумієш, що ми не можемо вимкнути його назавжди?
Авжеж ні. Для цього ти й потрібен.
Я його знову ввімкну.
Гейзел потрібно максимум дві години.
А тоді я клацну вмикачем. І все.
І ми квити. Кінець. Справу закрито.
Ти мене більше не побачиш.
Чудово. Поїхали.
Ти ба!
Починає злипатися.
Спрацювало.
Хотіла б я зараз побачити Гейзел.
Це я можу влаштувати.
Справді? Вона живе за три кілометри на схід від кафе.
Нагадай, чому їй так потрібне те везіння?
Якщо відвідини пройдуть добре, в неї, може, буде сім'я навіки.
А що це?
Це люди, які підтримають тебе в будь-якій ситуації.
Які тебе не покинуть. Будуть поряд.
Тут.
-Це вона? -Так.
Схоже, та сім'я от-от приїде. Мені тільки це й було треба.
Трохи везіння для Гейзел. І нам це вдалося, Бобе.
Я б охоче тебе обійняла.
Ми, коти, не дуже любимо обійми.
А я люблю.
Отже, все. Угоду виконано.
Подякуй від мене Джеррі.
Мені жаль, що я розтягнула його одяг.
Сем. Мені цікаво, чого ти тепер бажаєш?
Ти ставиш мені питання, Бобе?
Тепер, коли ти нарешті йдеш,
схоже, настав час познайомитися ближче.
Що ж,
думаю, я просто хочу добре прожити життя.
Щоб мені не заважало невезіння. Розумієш?
Так. Думаю, розумію.
Ну, пора.
Га?
Це йде з Міжкраю. Щось десь не так.
Не знав, що таке може бути.
О, ні. Гейзел!
Гейзел. Ні.
Ні.
Камінь везіння!
Не може бути. Щоб виплавити новий, мені потрібне везіння.
Конюшина зів'яла. Свині не можуть творити везіння.
А що з пенні?
Вистачило б і одного щасливого пенні.
Вони всі забруднені.
Спробуйте це.
Воно щасливе чи ні?
Ні.
Зачекайте. А чому воно у вас, бос?
То ти не щасливий?
Я мала рацію від початку.
Ти брехун і злодій. Упевнена, ти навіть не з Шотландії.
Не з неї.
Я з Англії.
І я прожив вісім невезучих життів, а потім знайшов це пенні.
Це воно зробило тебе везучим.
Так.
Я чорний кіт, що приносить невезіння.
І ним і залишуся.
Що сталося?
Зв'язок між світом людей і світом везіння
розірвано назавжди.
Якось же можна його відновити!
Без везіння це неможливо.
Але мені треба до Гейзел! Треба додому.
Ти – людина?
Так. І мені потрібно додому.
А як же наш дім, Сем?
Ми існуємо, щоб творити везіння для вашого світу. Що буде з нами?
Тобі не можна було сюди приходити.
Вона просто йшла за мною.
Мені дуже жаль. Я не хотіла, щоб усе це сталося.
Я просто хотіла допомогти подрузі.
Натомість ти зробила так,
щоб ні їй, ні жодній іншій людині більше ніколи не пощастило.
Треба їх обох вигнати в Край невдач.
Який сенс? Тепер невезіння всюди.
Бобе, я знала, що з тобою щось не те.
Глибоко в душі я це знала.
Але вчасно тебе не зупинила.
І мушу жити з цим усе життя.
Сем, я мав би краще до тебе поставитися.
Мав би дати тобі пенні для подруги.
Якби я так зробив, нічого цього не сталося б.
Але ти боявся, що я його загублю чи змию в унітаз.
Я боявся втратити своє щасливе життя.
І не хотів ризикувати через егоїзм.
Ти вчинив правильно.
-Я все псую. Така вже я є. -Сем…
Мала б уже усвідомити.
Мала б хоч раз поступитися,
перестати так старатися, перестати напружуватися, як ти сказав.
Не треба було мені це казати.
Але це правда.
Навіть тут, у найщасливішому місці всесвіту,
я все одно зуміла все зіпсувати.
І тепер я розумію.
Що розумієш?
Що проблема не в моєму невезінні. А в мені.
І хоч би скільки було навколо везіння, це не допоможе.
Я так не думаю.
А мусиш думати.
Я не лише прирекла Гейзел, тебе і…
всіх інших на вічне невезіння, а ще й не можу до неї повернутися.
Я просто чергова доросла людина, яка не виконала обіцяного.
З тих, що йдуть, що не завжди поряд.
Клянуся, їй було б краще, якби вона мене не знала.
Мені б точно краще не було.
Ти не погана, Сем.
Навпаки.
Ти наче чиста доброта. Я й не думав, що такі люди існують.
Ти завжди готова ділитися. Наприклад, тим м'ясним хлібом.
Чи допомагати, навіть якщо через це не отримаєш того, що бажаєш найбільше.
Та найдивовижніше ось що: ти найбільше бажаєш чогось не для себе.
Ти хочеш добра іншим настільки, що я не можу зрозуміти,
і ти стерпиш найгірше невезіння, щоб це сталося.
Я помилявся, коли казав тобі не старатися, бо коли ти стараєшся,
усе стає краще. І тепер я розумію.
Що розумієш?
Що твоїй подрузі Гейзел не потрібне везіння.
Вона вже найвезучіша у світі дівчинка, бо в неї є ти.
Ти казала, що хочеш добре прожити життя.
Ти вже це робиш.
Я не хотів, щоб ти заплакала.
Не зважай, Бобе. Я плачу зі щастя.
Люди такі дивні.
Якось же можна все виправити!
Так. І відправити тебе назад до Гейзел.
Та шанси мізерні.
Якщо тільки ти там не ховаєш трохи везіння, що…
Зачекай. Що ти сказав?
«Якщо ти тільки не ховаєш там трохи везіння».
-Точно! -Що?
Везіння є в Краю невдач.
Як ти знаєш?
Бо я його бачила!
І ти плануєш повернутися в Невезіння й принести звідти везіння?
-Такий у тебе план? -Бінґо.
З поверненням у Край невдач.
Наче його й не покидав.
Везіння десь між собачим лайном і ліфтом.
Скажи, що саме ти бачила.
Чудовиська зібралися навколо зеленого світла. Це точно удача.
А тоді задзвонив дзвоник,
і вони стали кричати, щось загорілося…
-Загорілося? -Так.
Це могло бути лише в одному місці.
Мабуть, той раз я зайшла через задні двері.
Чекай! Не заходь!
Бобе.
Привіт.
Нам кінець.
Бобе, це ти?
Де тебе чорти носили, брате?
Гей, Корінь, як справи?
-Це Боб. -Давно не бачилися.
-Чудовиська, га? -Ти сказала: «чудовиська».
Я сказав: «корені й гобліни». Так і є.
Привіт, Бобе.
-І козли. -Як вони тебе знають?
Я провів тут кілька годин.
Точніше, вісім життів.
Сидів тут, сьорбав мій знаменитий мандариновий «Торнадо»,
і говорив, що якби зміг здобути хоч трохи везіння,
то нарешті був би щасливий.
Ми думали, ти помер, Бобе.
Так, Корінь навіть списав на пенсію твій стілець.
Ого. Це… Дякую.
Але… Ні, не вмер.
Просто шукаю трохи везіння, як і казав Корінь.
Де мої добрі манери?
Я – Корінь, власник цього бару, де п'ють тропічні соки,
а ще – самопроголошений мер Невезіння.
Рада знайомству, Кореню. Я – Сем.
Гей, ти – лепреконка, яка заламала ліфт.
Взагалі, я людина. І перепрошую за ліфт.
Людина? Ти перша тут така.
Гей, Бобе, ми спустимо твого стільця.
Ловіть скотч!
Не хвилюйтеся, хлопці. Ми не надовго.
-Потрібна ваша допомога. -Запросто. Що сталося?
Лінії везіння від'єдналися, генератор випадковостей зламано,
і ми пливемо в порожнечу, не маючи мети існування.
А ми думали, ми просто закоротили провід.
І не знали, що весь світ зламали.
Це не ви, хлопці. Це ми.
Щось зламалося, й це не наша вина? Амінь, брате.
Може, це ще вдасться виправити.
Коли я була тут уперше, то бачила зелене світло.
Я дуже надіюся, що це – везіння.
Так. У нас його трохи є. У «Щасливому кидку».
«Щасливий кидок»?
Так! Молодець, Смердюк!
Ідіть за мною.
Після того, як ти пішов, Бобе,
я латав тріщини й пробив оцю трубу.
З неї витекло трохи везіння.
Я зібрав його й склав у «Щасливий кидок».
Подумав, що так усі зможуть відчути, що таке везіння.
-Розумієш, про що я? -А як же вони?
Жартуєш?
Вони ще знайдуть, навколо чого об'єднатися.
Це одна з переваг невезіння. Учить тебе бути гнучкішим.
Я так про це ще не думала.
-Та ну! -Мабуть, зламалося.
Зараза.
Ну що ж… Граємо у фрісбі-гольф?
Бачите?
Як полагодите генератор випадковостей,
думаю, я колись знайду ще.
Дякую, Кореню. Ще нам знадобиться трохи пилу невезіння.
Гребіть, скільки треба. Цього добра тут повно.
І якщо знадобиться наша допомога – лише скажіть.
Кажемо.
Ну то вперед!
Це треба занести Драконці.
Нам вона буде не рада. Ми зруйнували її світ.
Думаю, декого вона буде рада бачити.
Як я могла не побачити, що вона – людина?
Висока лепреконка?
Як вони насмілилися тут з'явитися?
Хто там?
Боб, дівчина та єдиноріг.
Джефф?
От лихо, раніше наче не було так важко.
Звісно, тоді я був жеребець.
Минуло сто років.
Мала.
Гаймдалл.
Як ви насмілилися сюди прийти?
Вислухай їх, Мала.
Трохи везіння. Може, вистачить, щоб полагодити генератор.
Де ви його взяли?
У Краю невдач.
Воно якось туди потрапило, і вони такі добрі, що поділилися.
Треба, щоб ви виплавили два нові камені.
Як тоді, коли ти зробила оце.
Він і досі в тебе.
Я ніколи його не знімаю.
У твого древнього драконячого полум'я є така сила, Мала.
Ти ж пам'ятаєш, як користуватися цим пекучим вогнем?
Ти кидаєш мені виклик?
Глянемо, чи я ще маю ці здібності.
Що це?
Ти казав, тобі потрібні два камені. Ось вони.
Але ви зробили три.
Камінь невезіння був для розігріву.
А оці камені – для генератора випадковостей.
Ти здуріла, Мала?
Ти ж чудово знаєш, що для генератора потрібен камінь везіння
і камінь невезіння.
Чи справді це так? Два камені – авжеж.
Та де написано, що не можна, щоб обидва були щасливі?
Це мить, на яку ми всі чекали.
З цими двома каменями ми можемо знищити невезіння
і все, що його супроводжує. Розчарування, самотність…
-Чекайте, але… -Ти сама сказала, Сем.
Без невезіння ваш світ буде зовсім як наш.
Униз, щоб потрапити вгору.
Я не дозволю вам встановити два камені везіння.
Маячня. Везіння – всім і завжди.
Ми можемо це втілити, Сем.
І ти маєш цього хотіти чи не найбільше.
Я знаю, що невезіння жахливе, особливо, коли йому нема кінця-краю.
-Але воно нам потрібне. -Потрібне?
Невезіння зруйнувало мій світ і розбило моє серце.
Ні, ваш світ зруйнувала я.
А це невезіння допоможе зібрати його знов.
-Так буває. -Не тут.
-Отак-от. -Не хвилюйтеся.
Я знаю, що ви боїтеся впускати сюди невезіння.
Мабуть, тому ви самотня. Я теж його боялася.
Я винила невезіння в усьому, що йшло не так у житті.
Але, опинившись тут, я зрозуміла, що завдяки йому сталося й хороше.
Без невезіння я б не була знайома Гейзел і Бобом.
А ви б не познайомилися з коханням свого життя.
Про що це ти?
Ви познайомилися з Джеффом, бо його вразило невезіння.
Отже, не через нього ви розійшлися.
Саме невезіння звело вас докупи.
Думаєте, ваші створіння не можуть стерпіти невезіння?
Можуть. І стерплять.
І ви теж.
Не бійтеся невезіння, бо ви є одне в одного.
І тому ви – найвезучіші з відомих мені створінь.
Якщо везіння й невезіння зможуть нарешті існувати поряд,
я б цього дуже хотіла.
Хто я така, щоб прибирати з життя таємницю.
Хай існує і те, й те.
Сем!
Ми, везучі високі леді, маємо триматися разом, чи не так?
О-о, так.
Дякую, Сем.
Готово! Один невезучий банановий коктейль.
Вибач, Кореню.
Нічого, Фред. Ти знаєш, я завжди роблю два, про всяк випадок.
Що це?
Ми вже за вами скучили.
-«Ми»? -Сем!
-Сем. Боб. -Привіт, Кореню.
-Везіння й невезіння. -І «Волохатий лимон».
Який симпатичний соковий бар.
Так. Перший бар тропічних соків у Краю удачі.
Ми прийшли з подарунками. Точніше, з одним подарунком.
Це для «Щасливого кидка».
Яка краса.
Це маленька подяка за те, що ви прийшли на порятунок.
Ми були раді допомогти, панно Драконко.
І ми дуже вдячні, що ви зайшли в гості.
Треба було прийти набагато раніше.
Маємо подякувати нашій невезучій подрузі Сем за те, що об'єднала нас.
Молодець, Латвіє!
Латвія! Латвія!
Сем! Сем!
Про моє невезіння…
Хочу подякувати вам, що слали все невезіння мені.
Спущені шини, тост – варенням на підлозі, ключі – в каналізації.
Це я придумав!
Може, мені було невесело, але я нічого б не змінила.
Встановиш його, Сем?
-Кидай, Бобе. -Давай, Бобе!
Гей! Що скажеш, Бобе? Готовий повернутися додому?
Схоже, хлопці полагодили твій стілець,
і він чекає твою котячу дупку.
Дякую, хлопці.
Ми надіялися, що Боб залишиться в Краю невдач.
Капітан дасть тобі стару роботу.
Попри довгий перелік порушень, Джеррі каже, ти хороший канальний кіт.
Тож повертайся.
І ми створили для тебе оце – твоє особисте щасливе пенні.
Оце так.
Щасливе життя – як ти завжди хотів, Бобе.
Я така рада за тебе.
Молодець, Бобе.
Дякую, Капітане, але я не можу цього прийняти.
-Бос. -Бобе.
Ви всі кращі друзі, ніж я заслуговую.
Це правда.
Особливо ти, Джеррі. Ми залишимося друзями.
Але щодо того, де я житиму решту життя…
Якщо можна, я хотів би прожити його з Сем у її світі.
Бути твоєю сім'єю навіки.
Ми з тобою – сім'я навіки?
Я б цього дуже хотіла.
Ти розумієш, що обіймаєш мене, так?
Так. І краще до цього звикай.
Заклад пригощає всіх соками!
Так, мадам. Підігрійте їх. Назвемо цей напій «Щаслива Драконка».
МИНУВ РІК
САМАНТА МЕНЕДЖЕР
Міні-пальма, боби.
Я роблю м'які крісла з бобів.
Подумала, добре мати трохи в руках.
ПРИВІІІІІТ. ДЕ… ТИ…?
І одне мило на мотузці. Усього – 13,57$.
Зараз знайду кредитку.
ЗНОВ ПРИЙШЛА БОБОВА ДАМА?
ПЕРЕДАЙ ЇЙ ПРИВІТ. І ХАЙ ПОСПІШИТЬ!
-Знайшла кредитку! -Чудово.
Готово, панно Чарльз.
Я тебе підміню, менеджер Сем.
Дякую, Марвіне.
-Хорошого вечора! -До понеділка!
Не варто було купувати тобі мобільний.
Не можу зупинитися. Набирати смс великими пальцями – моє покликання.
По мапі – дев'ять хвилин, але ми зріжемо.
НАЙКРАЩА У СВІТІ ДОЧКА
Приїхали!
Сем!
-Заходь, Боб. -Гейзел, легше, будь ласка.
Привіт, Сем. Привіт, Бобе.
Ні. Сидіти.
Молодець, Бінґо. Хто твій хазяїн?
Хто твій хазяїн? Так. Боб. Боб твій хазяїн.
Бувайте, мамо й тату.
Вона трохи схвильована.
Я теж.
Гейзел дуже пощастило з вами.
А я впевнена, що це нам пощастило.
І приходьте в неділю на вечерю! На п'яту.
Приготуємо улюблену страву Боба.
Прийдемо.
Чув, Бобе? У неділю будуть паніні.
Смачний м'ясний хліб.
Бінґо.
Це не про тебе!
Моє нове життя зовсім не таке, як я уявляла.
Воно краще.
Авжеж не все йде так, як планувалося.
Якщо тільки ви й це не враховуєте в плані.
Зрештою, завдяки невезінню мені надзвичайно пощастило.
Може, це було везіння?
Хай там як, а я знайшла свою сім'ю навіки.
Тих, хто тебе не покине. Хто завжди поряд.
Я згодна пережити все знову, щоб це сталося.
ДІМ
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко