10 СЕРПНЯ 2017 РОКУ
Привіт, мамо.
ЛОРА ЛОУРЕНС ВАЙНБЕРГ
Я знаю, що давно востаннє приходив.
Я сподівався дати лад життю, перш ніж іти до тебе.
Гадаю, це лише пусті мрії.
Я вирішив, що краще навідаю тебе, поки ще можу.
Бо можу й утратити цю можливість.
Я потрапив у халепу в «Еплбі».
Втрутилася поліція.
Тож мене або посадять, або ні.
З'явилися нові штуки — камери високої роздільної здатності.
І як на долоні видно, що я намагався втопити того менеджера в...
Подробиці тобі ні до чого.
Я тримався останні кілька років.
Чекав, щоб нарешті мені пощастило.
Один козел назвав мене невдахою, і я покотився в прірву.
Пам'ятаєш, ти приходила на турніри?
Усі вигукували моє ім'я.
Здавалося, що весь світ підтримує.
Ти мною пишалася, і це було найкраще відчуття в моєму житті.
Я хотів, щоб так було завжди.
А після школи був програш за програшем.
За мене ніхто не вболівав. Ніхто не підтримував.
Немає чим пишатися.
Сама лише лажа.
Я не одразу збагнув, але тепер розумію.
Тип з «Епплбі» мав рацію.
Я невдаха.
Що швидше я змирюся із цим, то краще.
Бо в житті другого шансу не буває, мамо.
Вибач, що підвів тебе.
Агов. Ти рано встав.
Так, не спалося.
То ось у кого вона така.
Твоя черга.
- Егей. - О так.
Я піду в душ.
Гаразд.
Агов.
Привіт, сонечко.
У тата попереду важливий бій.
Другий шанс.
Не можна його змарнувати.
КОБРА КАЙ
Не губися, Джонні. Тримай рівновагу.
Чорт. Дідько.
Атакуй сильніше.
Вибач, друже.
Я все зіпсував. Що зі мною не так?
Ну ж бо. Сильніше.
Зосередься.
Не втрачай рівновагу.
Овва. Зробимо перерву.
Ні, я можу ще.
Деніел-сан має рацію. Економ сили.
Я ще навіть не починав.
Гаразд. Він високий.
Треба працювати над стрибками.
Гаразд. Підходить вирішальний момент, ти стаєш у стійку для атаки.
А я біжу на нього з летючим торнадо.
Непогано.
Може, це його й вирубить. Але ти залишаєш себе вразливим.
Краще стій, хай він сам атакує, не женися за перемогою ефектним ударом.
Каже той, хто переміг мене ефектним ударом.
Удар журавля спрацював, бо ти біг прямо на нього.
А бігти на Вульфа — це як бігти на циркулярну пилу.
Он як? А я теж циркулярна пила.
Бери щитки. Побачимося надворі.
- Треба допомогти йому знайти рівновагу. - Так, я боявся, що ти це скажеш.
Скотина. Гайда!
Міцно їх тримай. Я не хочу й тебе збити.
- Ти виспався вночі? - Усе гаразд. Тримай їх.
Якого біса ти робиш? Підіймай кляті щитки.
- Ти допоможеш чи ні, ЛаРуссо? - Агов.
Ти просив побути твоїм сенсеєм?
Сенсей знає, коли учень не у формі.
І друг так само.
У кожній своїй бійці я завжди знав, що переможу.
І програш не парив, бо я знав, що міг виграти.
Але Вульф молодший.
Сильніший.
Ніхто мене так не бив.
Ще з 84-го я завжди хотів другого шансу.
Він є, та здається гігантською підставою, бо це клеймо невдахи на все життя.
Ти не невдаха.
Ага, звісно.
Пам'ятаєш «Роккі»?
Так. Слухай, я знаю, що ти фанат «Роккі III й IV». Пан Ті, Драґо.
Вони веселі й таке інше. Але як на мене, оригінал — найкращий.
Поза порівнянням.
І хто там виграв?
Роккі тренувався весь фільм. А що сталося в кінці?
Він зовсім трішки не дотягнув, програв.
Він страждає?
Ні.
Він здолав такий шлях.
Йому й усім здавалося, що це і є перемога.
Він обіймає жінку, яку кохає,
бо коли закінчився бій, важливо лише це.
Так само й для тебе.
Що б не сталося,
поряд із тобою люди, які про тебе дбають.
Включно зі мною.
Ось чому ти переможець.
- А з тебе вийшов непоганий сенсей. - Добре.
Бо перерва скінчилася.
Так! Уперед!
ДИВОМИЛЯ ДОЛИНИ ЕНСІНО КОММОНС
Джонні, здається, виснажений. Він вирубився й хропе на дивані.
Тренування пройшло добре.
Вульф матиме фізичну перевагу.
А наша перевага — це впевненість Джонні.
І вона в нього є, тобто в нас є шанс.
Дякую за вечерю, мамо.
Ну що, Міґґі, готовий розповісти важливі новини?
Так.
Мене прийняли до Стенфорду.
- Що? - Так.
- Боже! Чудово! - Молодець, Міґелю.
Отакої. Тебе запросили завдяки перемозі?
Ні. Мене запросили, коли я ще бився.
Гадаю, лист прийшов, коли я був на татамі.
Його прийняли завдяки працьовитості й характеру,
а не лише за крутезне карате.
- Дякую. - Вітаю.
Маєш те, чого хотів.
І ти маєш те, що хотіла.
Гадаю, це щасливе закінчення школи для нас обох.
Ой. Я мало не забула.
Я привезла Саманті подарунок до випуску.
- Що? - Ні, бабусю. Не треба було.
Дурниці.
Хто закінчує школу, отримує подарунок. Так уже заведено.
Не знаю.
Овва.
Бабусю, це так гарно.
Люсіль, ви впевнені?
Мабуть, це дуже дорого.
Я ні копійки не платила.
Це мені містер Міяґі дав.
Так-так.
Воно належало його матері.
Коли він поїхав з Окінави,
батько дав це йому на випадок, якщо знадобляться гроші, щоб продати.
Та містер Міяґі його не продав.
Бо воно було дуже дороге його серцю.
Коли ж він одружився, то подарував його дружині.
Але під час війни
вона померла в Мансанарі,
у таборі для інтернованих.
А намисто вкрав охоронець.
- Це жах. - А що зробив містер Міяґі?
«Поліція шукає підозрюваного в жорстокому нападі й пограбуванні.
Джима Воткінса з Лоді ушпиталено після сильного побиття
й крадіжки цінного намиста».
Він зробив те, що мав зробити.
Знайшов охоронця й забрав своє.
Я не знала, що він тобі це розповідав.
Той охоронець напав на містера Міяґі,
тож йому довелося вирубити світло тій сволоті.
Гадаю, в історії завжди є щось іще.
А перед смертю
він попросив передати його Саманті,
коли настане час.
Мені здається, він настав.
Перевіримо, чи в бабусі ще працюють пальці.
Так. Гарно.
Чудово! Поглянь на себе.
Я люблю тебе.
Пані й панове,
вітаємо вас на фінальному матчі після нічиєї,
де буде визначено команду, яка стане чемпіоном
цьогорічного «Секай Тайкай».
Ось, прошу.
- Боже. Це так круто. - Зубна фея!
Дуже дякую!
- Дуже дякуємо! - Будь ласка.
Мій перший автограф.
Мій теж.
Щось мені підказує, що не останній.
Вітаю. Я Джулія з «Айкон-брендинг».
Ми представляємо обраних спортсменів для маркетингу й брендингу.
Будемо раді, якщо ви долучитеся до нас.
- Це пропозиція роботи? - Пропозиція кар'єри.
І дуже крутої.
Ми будемо возити вас на змагання,
робити демонстрації і фото, публікувати в соцмережах.
Загалом таке.
Це лише базова зарплата.
Торі, це ж...
Змінить життя.
Відповісте потім. Проконсультуйтеся з юристом.
Разом.
Ви серйозно?
Абсолютно. Ми бачили вас обох.
Рани заживають.
А світ захоче побачити, як ви змагатиметеся разом.
Що?
О боже.
Червоні татамі все ж гарні.
- Слухай. - Агов.
Гадаю, ми почали не як слід.
Слід був у мене на обличчі від твоєї ноги.
Вибач за це. Та після того, що сталося в Барселоні,
я хотів переконатися, що турнір пройде без проблем.
Але я хочу загладити провину.
- Справді? - Ага.
Ласкаво просимо до «Секай Тайкай».
Це місце зайняте?
Це... Так.
Так. Ні! Я...
Узагалі не зайняте!
Хіба що ти кажеш, що хочеш його знову зайняти.
Так, Деметрію. Це ж моя рука там була, тож саме це я і кажу.
Звісно. Так.
То мої вибачення прийнято?
Так, усі мільярди вибачень.
За квіти й цукерки теж дякую.
Звісно, ти дещо зазнався.
Але я це теж пройшла, тож розумію.
Ти скоїв злочин.
І поніс покарання.
Мені тебе бракує.
І мені тебе теж.
- Знайдімо більш приватне місце. - Але скоро бій.
- Ми пропустимо все цікаве. - Ти не пропустиш.
Пані й панове, займайте свої місця.
Бій скоро почнеться.
Ти чуєш цей звук?
Натовп глядачів твого рідного міста.
Усі, кого ти знаєш,
прийшли подивитися на матч.
Якщо ти прийшов, щоб залякати мене перед боєм,
не розраховуй на це.
Я не залякувати тебе прийшов.
Це все буде легко.
Легко я не здамся.
Знаєш, мене чарує твоя впевненість,
особливо перед обличчям принизливої поразки.
Що б не сталося...
у мене є моя сім'я, є друзі й учні.
Я вже переможець.
Це наполовину правда.
Після цього бою твоя сім'я буде поруч.
Буде втішати тебе.
Казати тобі, що все буде добре.
Тримати твою руку,
коли тебе нестимуть звідси на ношах.
Але чого вони не знають,
то це того, як насправді почуваєшся,
коли програєш бій такого масштабу.
Але ти знаєш.
Бо ти це вже проходив.
Ти знаєш, як воно на тому боці.
І знаєш, що це переслідуватиме тебе до кінця життя.
А з усіма камерами, з усіма трансляціями цього бою,
твої рідні й друзі,
ніколи цього не забудуть.
Навіть...
Навіть твоя донечка.
Зараз вона може не розуміти,
але діти в школі прозвуть її невдахою.
Точно як її батька.
Я можу зламати її прямо зараз.
Але збережімо це для камер.
Уже не такий упевнений,
еге ж?
Пані й панове,
хлопці й дівчата,
я маю честь і привілей повідомити вам,
що настав час карате.
- Тримайте. - Дякую.
Гадаєш, Лоуренс зможе вистояти проти нього?
Ні. Йому хана.
Напевно, так.
Сьогоднішній поєдинок сенсеїв після нічиєї
визначить, яке додзьо виграє «Секай Тайкай».
І цього разу
ми граємо за традиційними правилами Долини —
тобто до трьох очок.
Перша команда — це чинні чемпіони, команда з Гонконгу,
на чолі із сенсеєм,
який був наймолодшим переможцем у «Секай Тайкай».
Він непереможний у семи колах карате.
Народжений як Фень Сяо,
але ви знаєте його під іншим іменем.
Привітаймо сенсея Вульфа
й команду «Залізні Дракони»!
УПЕРЕД, ДЖОННІ БИЙ ПЕРШИМ
ЗГОДУЙ ЙОГО ВОВКАМ!
Де Сільвер?
А оспорюватиме їхню першість
додзьо, яке всі ми добре знаємо тут, у Долині.
Ваші овації дворазовому чемпіону Долини
і його додзьо.
- Це... -«Кобра Кай»!
Що ж, ви чули.
Прошу привітати представників Долини —
«Кобра Кай»!
Так!
Уперед, «Кобра Кай»!
Деніелу личить чорне кімоно.
«Кобра Кай»!
На чолі із сенсеєм, Джонні Лоуренсом.
ДЖОННІ, ТИ КЛАС
Так!
Пане Відале. Передаю їх вам.
Агов.
Усе гаразд?
Так, усе добре.
Бійці, займіть позиції.
СЕНСЕЙ ЛОУРЕНС ПРОТИ СЕНСЕЯ ВУЛЬФА
Покажіть гарний, чистий бій. На вас дивиться весь світ.
Обличчям до мене. Уклін.
До суперника. Уклін.
Готові?
Бій!
Це все?
Ну ж бо.
Очко, Вульф. Один — нуль.
Усе гаразд.
Щось не так. Уперше бачу його таким.
Ніби він...
Боїться.
Готові?
Бій!
Ну-бо, старий. Гайда.
Агов.
Очка немає. Незаконний контакт у потилицю.
Я помилився.
Вертайтеся.
Готові? Бій!
Жалюгідно.
Ну ж бо. Це якась лажа.
Це ж незаконно, так?
Очка немає. Удар ліктем у рот.
Наступного разу вирахую очко.
Тоді наступного разу я буду обережнішим.
Обіцяю.
Тайм-аут.
У вас іде кров. Ідіть у свій куток.
Відверніться. На коліна.
Егей. Ти маєш контролювати бій.
Відбивай його атаки з кутів.
Я намагаюся.
Він надто швидкий. Надто сильний.
Відколи тебе це хвилює? Жодного тиску не має бути.
Я ж казав. Байдуже, чи ти виграєш. Роби все можливе.
Ага, так.
Годі гратися.
Готові? Бій!
Очко.
Не хвилюйся. Усе буде добре.
Вульф, два — нуль.
Ще одне очко,
і «Залізні Дракони» стануть чемпіонами «Секай Тайкай».
Ну ж бо, Джонні. Підводься.
Він геть розбалансований. Не певен, що «Міяґі-До» тут допоможе.
Тоді спробуй щось інше.
Ти знаєш, як працює його розум, Деніеле-сане.
Ти його сенсей.
Вульф хоче його знищити.
Ти маєш щось зробити.
Не хвилюйся.
Скоро все закінчиться.
Бійці, по місцях.
Готові?
- Тайм-аут! - Тайм-аут.
Ти нічого не зможеш сказати.
Він знає свою справу. Це зовсім інший рівень.
За яке додзьо ти б'єшся?
Що?
За яке додзьо ти б'єшся?
«Кобра Кай».
А у твоєму додзьо існує поразка?
Існує?
Ні.
У твоєму додзьо існує страх?
Ні.
І я знаю точно, що й болю теж не існує.
Тож годі поводитися, як малий слимак!
Виходь і виколоти все лайно із цього засранця.
Чуєш мене?
Так, сенсею.
Бійці, по місцях.
Уперед!
Готові?
Бій!
Це й усе?
Очко!
Так!
- О так! - Так!
- Гайда!
Два — один.
- Так! Уперед! - Так!
Ну гаразд.
Добре.
Бійці, по місцях.
Уперед, сенсею!
Готові?
Бій!
Розійдіться.
- Ну ж бо. - Розійдіться!
Очка немає. Удар коліном у бік.
Ну-бо, Джонні!
Очко, Лоуренс.
Так!
Два — два.
- Дідько! Ти це бачив? - Так!
Хто отримає наступне очко, стане нашим переможцем.
Це останнє очко, Деніеле-сане, але Джонні виглядає втомленим.
Тайм-аут!
Це ваш останній тайм-аут. Ідіть до бічної лінії.
Ще є бензин у баку?
Ще надеру йому дупу.
Добре, що ти знову впевнений. Тепер згадай уроки «Міяґі-До».
Повір, тобі потрібна рівновага.
Обережно. Він розлючений.
Я теж.
Бійці, по місцях.
Бій за переможне очко.
Більше не відкладаймо неминуче.
Обличчям до мене. Уклін.
До суперника. Уклін.
Готові?
ТУРНІР ДОЛИНИ З КАРАТЕ
Бій!
Очко. Переможець!
Так!
- Я ж казав! - Так!
- Він зробив це! - Так!
Ходімо.
«КОБРА КАЙ» НАЗАВЖДИ!
Так, «Кобра Кай»!
Це вже кінець?
Ми перемогли!
Геть!
Ти надер йому дупу, тату.
Ви це зробили, сенсею.
- Даруйте. - Друже!
Гарний прийом. Ти дав йому підійти.
Без тебе я б не впоралася. І без тебе теж.
- Гаразд. - Хапаймо його?
Ану!
Так!
Гайда!
Це мій син!
Так!
Джонні!
Пустіть мене. Піду до донечки.
Кармен.
Агов.
Мій чоловік — чемпіон світу.
Я так тебе кохаю.
Я кохаю тебе.
Де моя доця?
Егей.
Ох. Молодець ти, сенсею.
Непогано на завершення, так?
Кого ти дуриш? Ти завжди будеш сенсеєм.
Тобі це подобається. І вдається.
І я не хочу, щоб було інакше.
Пані й панове,
я вручаю великий кубок
переможцям цьогорічного «Секай Тайкай».
Офіційно проголошую, що додзьо номер один у світі —
«Кобра Кай»!
Так!
«СЕКАЙ ТАЙКАЙ» ДОДЗЬО-ЧЕМПІОН
Так!
ЛаРуссо.
Ану йди сюди.
Класний ти, Лоуренсе.
- Так! -«Кобра Кай»!
«Кобра Кай»!
Боже мій!
СТЕНФОРД
СЕМ ЛАРУССО
КОХАЮ, МІҐЕЛЬ
СПРАВЖНІЙ ГЕНІЙ
КАЛТЕХ
ЕНЕРГІЯ НА ДЕНЬ «БУРЕГАСНИК»
«СПОРТС ІЛЮСТРЕЙД» СЕНСЕЙ ЛОУРЕНС
ДИВОПЕРЕМОГА КОЛИШНІХ СУПЕРНИКІВ: АМЕРИКАНСЬКЕ ДОДЗЬО Б'Є «ДРАКОНІВ»
Я тебе дуже люблю.
І дзвони мені щодня. Гаразд?
Навіть якщо надворі глибока ніч.
- Добре. - Щодня.
Віриш чи ні, я дуже за тобою сумуватиму.
Я теж.
Я ховала від тебе арахісові сандвічі із джемом у морозилці гаража.
Так, я їх уже з'їв із пів року тому.
От ти зараза.
Давай.
Гаразд, доню. Гаразд.
- Я просто хочу... - Тату, я знаю.
Не хвилюйся. Я побережуся.
Я не через це хвилююся. Але бережи себе.
Слухай.
Я знаю, ці кілька років тобі було нелегко.
Але ти тепер сильніша, ніж будь-коли.
Не зрозумій неправильно, я завжди буду дещо нервовим,
бо такий уже я є.
Гаразд?
Але я...
Я дуже пишаюся тим, якою ти стала.
І я дуже сумуватиму за тобою.
Я теж сумуватиму, тату.
Так. Дивися мені.
Джерсі — сила?
Долина — сила.
Ну все. Гаразд.
Гаразд.
КАРАТЕ «МІЯҐІ-ДО»
Добрий день, пасажири.
Оголошуємо посадку для всіх зон на рейс 55 до Окінави.
Сем!
Що?
Що ти тут робиш?
Хіба не сюди йти на рейс до Окінави?
Що? Я думала, ти вже їдеш у Стенфорд на літню програму.
Стенфорд зволікав. І я пару тижнів позволікаю.
Я все думаю про те, що ми так і не дослідили Барселону,
тож, може, я допоможу тобі влаштуватися.
Я знаю, це божевілля.
Я знаю, ми скоро роз'їдемося далеко, але...
Це «скоро» може трохи почекати.
Так.
Ти не вдягла намисто пана Міяґі?
Що? А. Так, воно в моїй сумці.
А сьогодні я дуже хотіла вдягти інше намисто.
Іди сюди.
КАРАТЕ «КОБРА КАЙ»
Люди, місць більше немає.
- Та ну ви що! - Так.
Але я це передбачив.
Саме тому ми відкриваємо нове місце.
І ваш друг, сенсей Скат,
на вихідних навчатиме новачків.
Тож розтягуйся, малий.
Агов, Мале Руде. Очі сюди.
Я знаю, що ти — втілення пригнічення,
але я тобі дещо скажу.
У «Кобрі Кай» це не катить. Будь сильним.
Будь наполегливим.
Треба вміти дивитися в очі дракону.
І без зброї в руках,
лише серцем і власною волею ви повинні...
- Привіт, мамо. - Ну ж бо!
Невдалий час. У мене тут саме...
Гаразд. Я заїду в хімчистку дорогою додому.
Можна через кілька годин? Я... Ну гаразд. Годі кричати. Я їду.
Так.
Матері нам не вороги.
Гаразд. Мені треба йти. Офіційний бізнес додзьо.
А ви, поки чекаєте, обдумайте свій життєвий вибір.
І по 100 стрибків із махами.
Отакої.
Вони мене слухаються.
Для більшості це перший день.
Якщо чесно, я і сам давно тут викладав.
БИЙ ПЕРШИМ, БИЙ СИЛЬНО, НІЯКОГО ЖАЛЮ
Коли я був тут востаннє,
я шукав примирення зі словами на цій стіні.
Я дізнався з досвіду,
що якщо все життя так жити,
ти перетворишся на сволоту.
Тому я відмовився.
Але пізніше я дізнався,
що немає єдиного шляху.
Якщо хочеш бути найкращим, треба вивчити більше однієї дисципліни.
Тому, окрім стилю «Кобри Кай»...
Ось так. З одного боку в інший.
...усі вивчать стиль «Міяґі-До».
- Вас навчатиме захисту. - Коло лівою рукою.
- І внутрішньої сили. - Правою.
Один із найкращих сенсеїв світу.
Бо агресія не завжди є відповіддю.
Іноді терпіння й захист стають ключем до перемоги.
Але я цього не навчатиму.
Моя спеціалізація — напад.
«Бий першим».
Тобто будь агресивним.
«Бий сильно».
Тобто викладайся на повну.
«Ніякого жалю».
Тобто не будь паїнькою.
Це зрозуміти найважче.
Та якщо бути надто добрим, весь світ топтатиметься по тобі.
Багатьом із вас усе життя казали, що ви особливі.
Що ж, це скоро зміниться.
Так, ти, чотириокий. Боже милий.
Зніми ці окуляри.
Знайди кращі чи носи лінзи. А цих щоб я не бачив у цім додзьо. Ясно?
Так.
- Ясно? - Так, сенсею!
Ми не вчимося бути милосердними.
Але я розкрию найкраще у вас.
Міґель Діас нині чемпіон світу,
та прийшов він сюди повним телепнем.
Як-от цей хлопчина.
Може, не настільки. Але факт у тому,
що «Кобра Кай» перетворила Міґеля з бета-каченяти на альфа-лебедя.
Тож неважливо, наскільки ти зараз невдаха.
Із часом я зроблю з тебе чемпіона.
Головне — годі бути слабенькими маленькими плаксами,
починайте ставати найсильнішою версією себе.
- Зможете? - Так, сенсею.
- Що ви кажете? - Так, сенсею!
Не чую!
Так, сенсею!
КОБРА КАЙ
Гаразд, кажи вже.
Зйомки будуть у Гілл-Веллі, це альтернативний 1985.
Потрібні Вілсон, Томпсон і Зейн — тоді все в кишені.
Біллі — мій друг. Він оформлював мені фойє. Це буде легко.
А Кріспін? Може, Майк буде режисером?
- Знесемо дах усім. - Буде неймовірно.
- Прошу. - Дякую.
Діти чекають на турнір Долини.
Ти й не помітиш, а він настане.
До речі, я згадав.
Я думав, що,
може, Ентоні краще виступати від «Кобри Кай», розумієш?
Гадаю, йому б добре мати нейтрального сенсея.
О так. Мені це підходить. Хлопець саме набирає форму.
А Девон може битися за «Міяґі-До».
Їй треба більше захисту.
Добре.
Я тут хотів тебе спитати.
Ти отримував таке поштою?
Так. Податок на нерухомість.
Я ж сплатив податки при купівлі?
Так, і цей рахунок теж треба сплатити.
Ти серйозно?
Так. Усе так само, як із бізнес-податками на додзьо.
Познайомлю тебе з моїм бухгалтером.
- Він теж пришле мені рахунок? - Ага.
Піду зіллю рідину з головної вени. Не замовляй без мене.
Хіба мухобійкою не простіше?
Людина, яка спіймає муху паличками,
досягне чого завгодно.
Агов, містере Міяґі, дивіться!
Дивіться.
Удача новачка.
Завжди в моїх спогадах.
Упіймав.
Ніякого жалю.
НА ОСНОВІ ПЕРСОНАЖІВ РОБЕРТА МАРКА КЕЙМЕНА
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька