Vypadáte rozrušeně, seržantko.
Asi jsem.
Normálně se svými problémy za cizími lidmi nechodím.
PŘED DVĚMI MĚSÍCI
Řekněte mi, co se děje.
Takže minulý týden můj muž...
Něco udělal.
Koupil nám výlet na lodi.
Výlet na lodi?
Jako opožděné líbánky.
Bobby se hrozně těší. Moc to pro něj znamená.
- Nechci to zkazit. - Proč byste měla?
Protože mě děsí už jen představa, že na tu loď nastoupím.
Mám z toho hrůzu.
Tušíte, z čeho taková úzkost pramení?
Netuším, vím to přesně.
ABC přináší světovou televizní premiéru
filmu Irwina Allena Dobrodružství Poseidonu.
Vem si dalekohled.
Nevím. Nikdy jsem nic takového neviděl.
Panebože.
Co je?
Máte trauma z televizního filmu, který jste viděla jako dítě?
Velkofilmu.
Shelley Winters ten rok nominovali na Oscara za vedlejší ženskou roli.
Získala ho?
Ne, to ne.
Nemůže tu být ještě jiný důvod, proč jste z toho výletu s manželem tak nervózní?
Vždyť vám říkám, že tam někdo propadl obráceným střešním oknem.
Co na tom nechápete?
Moje nejlepší rada zní: sbalte si Dramamine
a zkuste nemyslet na Titanic.
Poseidon.
Bude to v pohodě.
Miluju tě.
ZÁCHRANÁŘI L. A.
Tísňová linka, jaký máte problém?
Musel jsem opustit loď!
- Odkud voláte, pane? - Údolí San Fernando. Asi Tarzana.
Moje letadlo se zřítí.
Je to lehké letadlo?
Ne, F-16.
„F“ jako „fighter jet“?
Ano, jsem pilot Letecké národní gardy.
Byl jsem na cvičení. Ztratil jsem spojení,
pak kontrolu nad motorem a nakonec letadlo.
Civilní provoz dostal výstrahu.
Poslala jsem za pilotem záchranku a žebřík.
Mluvil jsem s letectvem.
Opravdu ztratili spojení s letadlem.
- Vědí, kde je teď? - Bohužel ne.
Copak nemá transpondér?
Když se pilot katapultuje, myslí si, že je na nepřátelském území a neodpovídá.
Mělo by postupně klesat ke zemi.
V té větě mě znepokojují jen slova „klesá“ a „k zemi“.
Je to už přes hodinu...
Můžeš toho nechat?
Jsem uprostřed bitvy o Midway.
To křeslo je nechutné.
Nechci ho tu. K ničemu se nehodí.
Hodí se ke mně.
Tak to by mohlo jít s tebou.
Proboha.
Toto jsou bomby...
Bobby věděl, kdy odjet na líbánky.
To nemohl nikdo přežít.
Díkybohu. Přijeli hasiči, Abe.
Můj muž... Uvízl v křeslu, což není neobvyklé.
Podívám se na vás.
Je v domě ještě někdo?
Ne, jen my. Děti jsme neměli.
- A zvířata ji nemají ráda. - Zkuste nehýbat krkem.
Můžete zavrtět prsty u nohou?
Ne. A nohy taky necítím.
Těžko se mi dýchá.
Vytáhneme vás odtud.
- Bucku! - Už jdu.
Na tři. Můžeme? Raz, dva...
Dobře. Co přivázat vrak k autu a zkusit ho odtáhnout?
Ne. Vypadá to, že drží zbytky domu.
Tak ho musíme z toho křesla vyříznout.
Ne. Křeslo neřezejte.
Ano. Prosím, rozřezejte ho.
Miluje ho víc než mě.
Pro jednou se s ní nepřu.
- Paní... - Jo.
...můžete jít s tím hasičem?
Dobře. Tak jo.
To asi není palivo. Možná hydrazin.
To je jedno. Když začneme řezat, hrozí jiskry.
Musíme to vyčistit a vytáhnout ho.
Copak je asi tohle?
Přesně to, co si myslíš.
- Maketa bomby? - Jo, to je ono.
Dá se odstranit, abych se dostala k pacientovi?
Bez problému. Jen ji musíte zneškodnit.
Říkal jste, že je to maketa.
To je. Je na střelnici. Ale pořád bouchá.
Nevyhodí do vzduchu celou čtvrť.
Nejspíš jen ten dům.
Možná sousedy.
Kapitánko Wilsonová, národní garda posílá svůj tým.
Budou tam do hodiny.
Má zraněnou páteř, možná něco horšího.
- Nemůžeme čekat. - Nemusíte.
To půjde. Provedu vás tím.
Fajn, Joe. Můžeme.
Nejdřív opatrně sundejte kryt z přední části.
Jdeme na to.
Kryt je pryč. Co teď?
Dobře.
Přestřihněte červený drát.
Ale nejdřív
odpojte bílou nízkonapěťovou spojku.
Kde je Edna?
Evakuovali jsme ji do bezpečí.
Může tam už zůstat navždy?
Sarkasmus. To znám.
Kdo je tu sarkastický?
Do obýváku nám spadne stíhačka
a ani jednoho z nás to nevysvobodí z neštěstí.
Vidíte to černě, Abe.
Po třech dekádách s Ednou to uvidíte stejně.
Fajn, Joe. Spojka je rozpojená.
Přestřihněte zelený drát.
Zelený? Říkals červený.
- Vážně? - Říkals červený.
- Určitě? - Ano, červený.
No dobře.
Tak červený.
Co s ním sakra je?
Spadnul ze tří kilometrů.
Možná mu to moc nemyslí.
Hej, Abe, zůstaň se mnou.
Lidi, musíme to z něj sundat. Hned.
Co uděláme, Cape?
Cvakněte červený.
Začíná působit dezorientovanost.
Poslechneme první instinkt. Cvakni červený.
Lidi. Hej!
Necháme vás tak, dokud vás neprohlédnou
- v nemocnici. - Dobře.
Omlouváme se za zpoždění.
Ještě neopravili silnici I-10, co se loni propadla.
Můžu se na něco zeptat?
Když deaktivujete nálož, rozpojíte napěťovou spojku,
tak pak červený, nebo zelený?
Samozřejmě červený.
Samozřejmě.
Abe?
Prosím vás, řekněte jí, že je po mně.
Díkybohu. To je zázrak.
Chvíli to bylo dost nahnutý,
ale asi bude v pohodě.
Co? Ne.
Zázrak je, že mám to hnusný křeslo konečně z domu.
Jakého domu?
Manželé dnes jen se štěstím vyvázli,
když jim letoun F-16 bez pilota...
Jak se to podle tebe stane?
Asi se něco rozbilo.
Ne. Jak dva lidé žijí 30 let pod jednou střechou
a skončí plni zášti a opovržení.
Zrovna sis sám odpověděl.
Nám s Maddie se to nemůže stát, že ne?
Nežijete na letové trase. Tak v klidu.
Mluvím o té zášti a opovržení.
Já vím. To se může stát, jen když to dopustíte.
Tak to nedopusťte.
Víš co?
Máš naprostou pravdu.
Dobrou noc, moje kapitánko!
Máš nějaký plány na víkend?
Myslel jsem na motokáry v poušti.
Prý je to bomba.
Tenhle víkend nemůžu. Mám důležitý rande.
První.
Myslel jsem, že vám to s Marisol funguje.
Není moje, ale Christopherovo.
- Ne. - Pozval holku z matematické třídy.
Penny. Na sobotu. Marisol se mnou na ně dohlédne.
Aha. Takže je to tvoje rande.
Vem na motokáry Natálii. Bude se jí to líbit.
Rozešli jsme se.
Nevím, co mě to napadlo, chodit s dulou pro umírání.
Vždyť jsi umřel.
No jo, nechtěla mluvit o ničem jiným.
Smrt, smrt. Upřímně, trochu nuda.
No...
vítej zpátky do světa živých, Bucku.
Chyběls nám.
Co to tady tak krásně voní?
- Žebírka. - Ty vaříš?
Vařil. Už je hotovo a připraveno.
Co se děje?
- Slečno. - Děkuju.
Prosím.
Mám návrh.
- Už zase? - Jiný návrh.
Viděl jsem dnes budoucnost, ke které nechci dojít.
Pár, který spolu žije 35 let.
To zní, jako že odvoláváš žádost o ruku.
To ne. Takže ten pár.
Jen oni dva a, z toho, co jsem viděl, malý domek.
Co jsi viděl?
Měli v obýváku stíhačku F-18,
což to místo asi zmenšovalo.
Takže dva lidé ve skromném příbytku
a nemohli si být vzdálenější.
Něco se jim stalo.
Brala jsem ten hovor.
Ne. V životě.
Dopustili, aby se navzájem odcizili, ignorovali, zatvrdli.
Jednou se museli milovat, ne?
- Asi jo. - Kdo ví, co se změnilo.
Já určitě ne.
Nedopusťme, aby se to stalo nám.
Platí.
Dobře.
Přemýšlel jsem, jak se tomu vyhnout,
a myslím, že bychom si zase měli dávat rande.
S jinými lidmi?
To ne. Spolu.
Abychom nezatvrdli.
Ale nemáme už randění za sebou?
O to jde. Udrží to věci čerstvé.
Myslím to vážně.
Nechci jen období líbánek.
Chci celý život líbánek.
Oči máš modré, polibky též.
Nikdy jsem nevěřila, co všechno zmůžou.
Nemůžu uvěřit, že mě miluješ.
Říkáš to všem mým známým.
Myslíš na mě, kudy chodíš.
Nemůžou uvěřit, že mě miluješ.
Už jsem říkal, jak jsi krásná?
Říkal, ale nenech se tím zastavit.
Zdá se, že sis na loď už zvykla.
Už je mi mnohem líp. Děkuju.
Přetáhněte si vestu přes hlavu.
Protáhněte jeden popruh modrým poutkem...
- Vidíš modré poutko? - Tady.
To jste nemusela, paní.
Muž přes palubu!
Prohlédl jsem si průvodce aktivitami.
Samozřejmě spa. Kurzy mamba.
A dokonce i pravidelná setkání AA
kupodivu hned naproti baru jménem Schovka.
To je příhodné.
Podíváme se a něco spolu vybereme.
- Asi tě nechám vybrat. - Ale já nechci.
- Chci to dělat společně. - Jedli jsme spolu.
Ahoj, spolustolovníci.
- To je ale náhodička! - No teda.
Lola a Norman Petersonovi.
Lola?
Když jsem vás viděla naposledy,
svlékala jste se v ranní dopravní špičce
na dálničním panelu.
Před nějakou reklamou, vzpomínám.
Ano. „Podívej, Normane!“ A viděl mě.
To my všichni.
Podívej, Normane! Už mě vidíš?
Nejenže jsme na stejné lodi, ale dokonce u stejného stolu.
Takže to je i váš stůl?
Není to bomba?
Taky mám pocit.
- Jo. - Víte co?
Zachránili jste nám manželství.
- Nezatkla vás Athena? - Zatkla.
Vězení bylo to nejlepší, co se nám kdy přihodilo.
Norman za mnou chodil každý den.
Kolik dní to bylo?
- Šedesát. - Šedesát dní?
Taky jsem dostala pokutu.
- A když Lola kauci slo-žola... - Přestaň.
Panebože.
Rozhodli jsme se, že už své manželství nenecháme vyčpět.
- Máme 105. týden... - Sto šestý.
- ...sto šestý týden druhých líbánek. - Co prosím?
Nepočítáme COVID, kdy nevyplouvaly lodě.
Žijete na výletních lodích.
Jo. Dělá to hodně důchodců.
Vrátila se nám do života romantika.
- Oceán je pohyb, bejby. - No těbůh.
Hele, Julian. Julesi!
- Nech toho, Normane. Pracuje. - Pro nás.
Ahoj, Juliane. To je chlapík.
Je to...
Je to nejlepší ředitel výletních plaveb.
Vždycky se o nás postará. Že jo, Lolo?
To teda jo.
Jak se vám dnes večer daří?
Velmi dobře. Děkujeme.
Jak to vypadá s Mazatlánem? Prý se blíží špatné počasí.
Dáváme na ten systém pozor.
Měl by se rozptýlit.
Výborně, protože my si půjčujeme kola.
- Měli byste jet s námi. - Ano!
No... To zní...
Ještě pracujeme na itineráři.
To bylo vysilující.
Nevím. Přišlo mi milé, jak se dali zas dohromady.
Nelíbí se mi.
Ta ženská je zločinec.
Šedesát dní a pokuta.
Proč se tím vůbec zabývám?
Teď s nimi musíme čtrnáct dní sedět u stolu.
Nemusíme vůbec z pokoje.
Můžeme celou dobu zůstat spolu tady.
Proč se doopravdy bojíte na tu loď?
Kvůli filmu to není.
Miluju svého muže, doktore.
A náš společný život je jako vichřice, všechno v něm.
Ale dejte to pryč.
Odstraňte ten chaos.
Nejsem si jistá, co zbyde.
Bojíte se, že si nebudete mít co říct.
Když zůstaneme sami dva,
kdo jsme?
Na co myslíš?
Objednals něco?
Ne.
- Ahoj. - Ahoj.
Snad nerušíme.
Byli jsme se projít na palubě při měsíčku
a napadlo nás pozvat vás na skleničku před spaním.
Jo.
- To je od vás moc hezké, ale... - Moc rádi.
Výborně.
Bezva.
Jsme vedle v 607.
Přijďte, až se vám bude chtít.
- Tak jo. - Tak zatím.
Tak jo. Co to bylo?
- Co? - Říkalas, že se ti nelíbí.
Myslím, že jsem říkala, že jim nevěřím.
- Řeklas, že se ti nelíbí. - Tak jo.
Nelíbí se mi a nevěřím jim. Netřeba být proto nezdvořilí.
Jdeš?
Každý den?
Něco v tom duchu.
Věčně randit ale neznamená, že musíš každý den na rande.
Tak jak často?
Třikrát týdně.
Zbláznil ses?
Začal jsem na pěti,
ale Maddie to s Jee přišlo moc náročné.
A každé rande nemusí být okázalé nebo náročné.
Může to být prosté. Pointa je,
že nebereš partnera jako samozřejmost,
- takže vztah ne... - Nezatvrdne.
- Nezatvrdne? - Nezatvrdne.
Mělas pocit, že něco začíná tvrdnout?
- Vůbec ne. - O čem se to bavíme?
O vztahu, nebo zubní hygieně?
Dělali jsme na tom dlouho do noci.
Máme naplánované příští dva měsíce.
Je to...
- Tabulka. - Ty jo.
To asi pomůže udržet spontaneitu.
Jestli musíš, posmívej se, ale udržovat zdravý vztah
se od udržování zdravých zubů moc neliší.
Musíš to dělat svědomitě.
Upřímně, jeví se to jako dost vysilující.
Já vím.
Moje předpověď pro věčné randění je asi tak pět minut.
Mýlíš se, kapitánko.
Věčné randění trvá věčně.
Jsem odhodlaný.
To musíš být.
Takže to vyšlo?
Jo. Asi jo.
Co myslíš tím „asi“?
Moc se to nelišilo
od návštěvy kamarádů, upřímně řečeno.
Ale jen v jednom případě je v pozadí sexuální napětí.
No nic, asi se dobře bavili.
A máma ji vyzvedla kolem deváté.
Bezva. A žádné zlomené srdce.
No...
Tvůj syn se vyzná.
Jo, ve hrách.
Vážně?
Zrovna odešla.
Tak jo, Chrisi, čas vyčistit si zuby.
A dát dobrou noc Penny.
Penny? Kdys mluvil s Penny?
- Tati! - Děláš si ze mě srandu?
Stáhnu ji z kůže.
Nekecej.
Naprosto vážně. A to není všechno.
Projel jsem mu telefon.
Vede teď konverzaci tak s pěti holkama najednou.
Takže Christopher je hráč.
Nevím, po kom to má. Po mně ne. Já si vzal první, s kterou jsem chodil.
Asi myslíš spal.
Já jsem hnízdil. Hnízdím.
Možná je na hnízdění moc mladý.
- Je v hnízdě. - Jen počkej.
Cos mu řekl?
Nic. Zatím.
Napadlo mě, že bys mohl ty.
- Já? - Jo.
Vždycky se chlubíš, že jsi napravený hráč.
Podle mě to od tebe spíš vezme.
Vím že je mu teprve 13, ale nechci, aby víš co...
Dopadl jako já.
Tys nedopadl jako ty.
Je to úplně vyřízený, nebo...
Úplně ne.
Hezký den.
Cestující, kteří stráví den v Mazatlánu,
kontaktujte posádku pro výstup po palubách.
Je tady výlet autobusem a taky lanovka.
Na jednu z nejstarších budov města s výhledem na zátoku.
Vadilo by ti, kdybych si to nechala na jindy?
- Na jindy? - Jo.
Nechce se mi chodit.
Žádná chůze.
Lanovka.
Jako by na mě lezla migréna.
Asi bych se měla natáhnout.
- Cokoli je třeba. - Dobré ráno.
- Dobré ráno, cestovatelé. - Ahoj.
Razíte za kulturou?
Atheně není moc dobře.
Ale ne.
Zdrželi jsme vás moc dlouho?
Tím to možná bude.
Takže tohle vynecháme.
Ne, Bobby.
Necítím se sice dobře, ale kvůli tomu nemusíš o nic přijít.
- Běž. - Co?
Já nechci sám na lanovku.
- My lanovky milujeme. - Je to tak.
- Rádi říkáme „lalánovka“. - „Lalánovka“.
V tom slově se zpívá, ne?
- Jo. - Vidíte?
Běž. Uvidíme se večer, co?
- No dobře. - Tak jo.
- Tak dobře. - Zatím.
- Uzdrav se. - Uzdravím.
Cestující na palubách pět a šest, připravte si, prosím...
Pět a šest, to jsme my.
Běžte. Já zůstanu tady.
Ne. A co když zůstaneme s tebou?
Ne. Běžte si to užít.
Já si tu něco najdu, dohlédnu na Athenu.
- Dobře, bezva. - Jo.
- Určitě? Tak jo. - Jo.
- Bav se. - Vy taky.
- Tak jo. - Jo. „Lalánovka“.
- Jo. - Vidíš? Je to tam.
Ahoj,
jsem Bobby a myslím, že moje žena nechce být se mnou sama.
A jsem alkoholik.
Ahoj, Bobby.
Jsi hřebec.
To dáš, co?
Clydesdalský kůň lásky.
Jdeme na to.
Kdes byl tak dlouho?
Bublinky do bublinek.
Tohle je Dom Pérignon ročník ’98.
Uklidíme to později.
Tísňová linka, jaký máte problém?
Pomozte, prosím. Přítel má asi mrtvici.
Můžete mu zvednout nohy?
- Ne. - Umíte resuscitaci?
Ano, ale to nejde. Uvízl.
Kde uvízl, paní?
Pomoc.
Žije.
To je tak trapné.
Ne. Tak to vůbec neberte.
- Má potíže se srdcem? - O ničem nevím.
Bere nějaké léky?
Myslím, že Rogaine.
- Mrkni do koupelny, Bucku. - Rozumím.
Ani nevím, jak se to stalo.
Teda vím, jak se to stalo.
Dělali jsme to.
A jemu se udělalo špatně, stěžoval si na bolest na hrudi a ochabl.
Z větší části.
Ale když se ho snažím uvolnit, nejde to. Co se děje?
Vaginismus s následkem penis captivus.
Vagi co to?
Vaginismus.
Samovolné stažení svalů obklopujících vagínu.
Někdy to bývá reakce na stres.
Má prášky na srdce a potenci!
Tak dobře. Asi to není mrtvice.
Nejspíš jen těžká hypertenze ze smíchání nitra se Sildenafilem.
Musíme ho dostat z té horké vody.
A co já?
Půjdu s ním do nemocnice, ale prosím ne takhle.
Mohli bychom jí dát něco na uvolnění.
Bucku, vem ho.
Dobře.
- Máš ho? - Jo. Držím.
Jak se jmenujete?
Sophia. Ahoj, já jsem Eddie. Máte ráda želé?
Želé? No, v pohodě.
Jakou máte nejradši příchuť?
Nevím. Limetku?
Tak jo.
Míval jsem panické záchvaty, jo? Nic nepomáhalo.
A tak jsem hrál hru tělo z želé.
Zavřete oči.
Dobře.
Myslete na svá chodidla.
Cítíte, jak se pomalu proměňují v měkké limetkové želé.
- Cítíte to? - Jo.
Dobře.
Teď nechte želé stoupat k lýtkům.
Teď ke stehnům.
Teď k pánvi a žaludku.
Celé vaše tělo se mění v hebké, houpavé želé.
Nechte ho vstoupit do hrudi a do paží a do hlavy.
Jste jedna obří hrouda želé jménem Sophia.
- Máš ho? - Zabralo to.
Máme želé?
Tam, kam jdete, je ho spousta.
Ještě nikdy jsem neviděl chlapa tak obratně ženu vypnout.
Je to dar.
Cítím se příšerně.
- Je to moje chyba. Moc jsem tlačila. - Moc tlačila?
Řekla jsem mu, že mi přijde, že začínáme být moc odtažití, že...
Zatvrdáváte?
Tohle slovo jsem nepoužila.
Měla jste srdce na správném místě.
To jeho se málem zastavilo.
Aspoň už vím, že tlačit na pilu není nejlepší.
V mnoha ohledech.
Táta říkal, žes měl tuhle rande.
Jo. Penny.
Penny. Hezky.
Máš ji rád?
Je milá.
Dobrý.
Prý máš taky rád ještě jiný holky.
Mám rád volnost.
Hezky. To chápu.
Poslyš, mít rád víc než jednu holku je v pohodě.
Míň v pohodě ale je nechat každou z nich, aby si myslela, že je mimořádná.
Víš? To je vlastně lhaní.
Není to lhaní. Všechny jsou mimořádné.
No jo. Jo.
To chápu. Fakt.
Myslím to tak, že když řekneš holce, že je mimořádná,
má tendenci si myslet, že je jediná.
A když pak zjistí,
že to samé říkáš ještě dalším holkám,
už se moc mimořádně necítí, chápeš?
Pak si to řeknou a získáš pověst ne moc milého člověka.
A ty chceš, aby tě dámy měly za milého, ne?
Záleží na tom?
Jak to myslíš, jestli na tom záleží?
Stejně nakonec odejdou.
Proč to říkáš?
Máma odešla.
Chrisi, máma umřela.
Předtím.
Opustila nás. Milovali jsme ji a stejně odešla.
Už si ani nepamatuju její hlas.
Dobré ráno.
Dobré.
Co migréna?
Migréna?
- Ani stopy. - Dobrý.
- Odešla jsi, ani jsi mě nevzbudila. - Není zač.
Žádné „není zač“. Vytratila ses.
To jsem neudělala.
Není to paradox? Užíváme si společnou plavbu
jako dvě lodě, co se v noci míjejí.
- Mám pocit, že se mi vyhýbáš. - Ahoj, Normane.
Dobré ráno.
Ahoj. Páni, dobré ráno.
Rád vás vidím.
- Jaký byl výlet? - Bezva. Super.
Spousty místních barev.
Šli jsme do obětního chrámu. To bylo prima.
- Kde je Lola? - Odpočívá.
Byla včera moc na slunci.
Takže ji v nejbližší době asi moc neuvidíme.
Kdes přišel k těm škrábancům?
Půjčili jsme si kola a já jsem upadl.
Na krk?
Je tam všude spousta keřů.
No jo.
Musím jít. Čeká tam na mě kobliha.
A nechci, aby mi ji někdo snědl.
Takže vás tu nechám a brzy se uvidíme.
- Tak jo. - Tak jo.
Zajímalo by mě, co se tam děje.
To je mi fuk. Všímáš si, cos udělala?
Přišel jsem s tebou mluvit a tys přivolala jeho.
Chovala jsem se přátelsky.
Používáš lidi, co ani nemáš ráda,
jako klín mezi nás dva a já chci vědět proč.
- To nedělám. - Děláš.
- A snažíš se mě jimi odbýt. - Nic neodbývám.
Odbýváš. Migrénu jsi neměla.
Ještě jsi neměla migrénu, co by trvala míň než tři dny.
Jestli jsi se mnou nechtěla plout, mohlas to odmítnout.
Jasně že tu chci s tebou být.
Opravdu. Mrzí mě, že to cítíš jinak.
Dobře.
Nechtěl jsem tě nutit do aktivit.
No jo. Zapomeňme na to.
- Udělal jsem seznam. - Máme seznam.
Seznam možností.
- Co? - Můžeme začít jednoduše.
Ležet u bazénu.
To bych mohla.
- Jo? - Naprosto. Pojďme na to hned.
- Tak dobře. - Dobře.
Běž zahřát dvě lehátka.
Já si skočím pro plavky a sejdeme se za deset minut.
- Tak jo. - Fajn.
Za deset minut. U bazénu.
Tak dobře.
Promiňte.
Slyšela jsem, že se paní z této kajuty necítí dobře.
Chtěla jsem za ní zajít.
Paní Petersonová? Ta tu není.
- Ne? - Ne.
Ani jsem nemusela stlát postel. Nikdo v ní nespal.
To je krev?
Asi měl někdo v koupelně nehodu.
Vám to není divné?
Ne. Já to v téhle práci vídám pořád.
Spadl na kaktus, to mě podrž.
To byly škrábance od nehtů.
A pokojská tvrdí, že v posteli nikdo nespal.
Nevím, kde byl v noci on,
ale vím, kde nebyla ona. Dosud tam není.
- Co myslíš, že se stalo? - Podle mě ji zabil.
Sto šest týdnů na lodi se stejnou osobou.
To může skončit jedině vraždou.
- Myslíš, že ji hodil přes palubu? - To ne.
Podle mě se vražda nestala na lodi.
Mají tady všude bezpečnostní kamery.
A co ta krev?
Může být jeho.
Nepodporujte ji
„Nepodporujte ji.“
Vystoupili v Mazatlánu,
ale na loď se podle mě nevrátila.
A on se zmiňoval
- o obětním chrámu. - Atheno.
Říkalas obětní prám?
- Chrám. Ch... Sakra. Chrám. - Můžeme... Jo.
Pojď, zavěsíme.
Co to sakra děláš?
Říkalas deset minut. Už je to čtyřicet.
Bobby. Tys nedával pozor?
- Norman Peterson zavraždil manželku. - Nezavraždil.
A děláš to zase. Koukáš, jak se mi vyhnout.
Smrt té ženy se tě netýká.
Ačkoli kdybys s nimi včera šel, mohla žít.
Nerad kazím jedinou zábavu, kterou zřejmě máš na našich líbánkách,
ale nikoho nezabili.
Pochybuješ o mých instinktech?
Ne, detektivko. O tvé příčetnosti.
Pojď, jdeme.
- Kam? - Dokázat, že jeden z nás se mýlí.
- S dovolením. - Dobrý den.
Vzpomínáte si na pár, s nímž jsme seděli, když jste se zastavil u našeho stolu?
Norman a Lola Petersonovi. Jistě.
Mám o ně starost, paní Petersonová totiž vystoupila v Mazatlánu,
ale zřejmě se nevrátila na loď.
To je znepokojivé.
Pasažéra jsme ještě neztratili.
Přihlášení: 18:40
Lola se přihlásila včera s manželem v 18:40.
A tady je. Modrý bufet.
Teď?
Právě zakoupila dva energetické džusy.
Tady je oba máš. Živé a zdravé.
No tak dobře.
Nemusíš mě v tom koupat.
Nechceš si promluvit o tom, co opravdu zemřelo na této lodi?
Zřejmě naše manželství,
protože ty raději uvěříš, že milý neškodný muž
spáchal ohavný zločin,
než aby sis se mnou užívala líbánky.
Anebo svou ženu zabil.
Jak jde úkol, kámo?
Skoro hotovo.
Poslyš, probíral jsem nějaké věci
a našel jsem něco, co patří tobě.
Dopis od tvé mámy.
Napsala ho, když jsi byl maličký.
Asi by chtěla, abys ho měl.
Co je k večeři?
Pizza v pohodě?
Pizza vždycky.
Milý Christophere, určitě se divíš, kde jsem,
nebo možná ne.
Jsi tak malý, možná už sis na svět beze mne zvyknul.
Zároveň v to doufám i se toho bojím.
Jsi krásný, úžasný chlapec.
Chci, abys žil šťastně a svobodně a radostně.
A se mnou by to asi nebylo možné.
Můžeš mě za můj odchod nemít rád.
Pochopím, jestli mi nikdy neodpustíš.
Ale musíš vědět, že tě miluju.
I kdyby z dálky.
Jakou chceš pizzu, Chrisi?
Jako vždycky.
Máš ji mít.
Moc se omlouvám, že jdu pozdě.
Nemůžeme zavolat do restaurace a posunout rezervaci...
Já rezervace zrušil.
Ale já myslela, že ve čtvrtek máme mít rande.
- Přehlédla jsem se v tabulce? - Zapomeň na tabulky.
Zapomeň, co jsem říkal.
Takže už spolu nechodíme?
Asi by to byla chyba.
Aha.
Navíc musíme naplánovat svatbu.
To je při rozchodu docela dobrá útěcha.
Stalo se něco při výjezdu?
Stalo. Uvědomil jsem si, že není důvod tlačit na pilu.
Děláme to přesně správně.
A zatvrdnutí nám nehrozí.
Aspoň pokud zůstaneme dost...
uvolnění.
Meteorologická služba varuje, tropická bouře na jihu nabírá na síle.
Dobře. Zavolej pobřežní stráž,
dej jim vědět, že měníme kurz na Los Angeles,
- a já to hned oznámím. - Dobře.
Můžu zařídit, aby ho v přístavu zatkla policie.
Nepředbíhejme. Nejdřív bychom s ním měli promluvit.
Zdravím. Co se děje?
Pane Petersone, seržantka Grantová mě upozornila na jisté nesrovnalosti.
Dovolila jsem jí položit vám pár otázek.
Nemusíte na ně odpovídat.
Samozřejmě odpovím.
- Začněme tímhle. Kde je Lola? - Odpočívá.
Ve vaší kajutě není.
Víme, že se nevrátila z Mazatlánu.
A vím, že jste na její kartu propašoval svou bokovku.
Ne, to není pravda.
Ta žena užívá Lolinu kartu, to ano.
Ale není to moje bokovka.
Já bych Lole nikdy nezahnul.
Tak kdo to je?
Patří k nim.
- Lolu unesli. - Kdo?
To nevím.
Vystoupili jsme v Mazatlánu z lodi jako vždy.
Půjčili jsme si kola, jak jsme vám řekli.
Koupili jsme si zmrzlinu a šli na své oblíbené místo
a oni tam na nás čekali. Je to nějaký gang.
Znali naše jména a chtěli, abych jim dal svůj dongle.
Co prosím?
Dongle je zařízení, které strčíš do počítače, skrývá data.
Používá se k ukládání bitcoinu.
Jenže já nemám dongle ani bitcoin.
Snažil jsem jim to vysvětlit.
Vysvětloval jsem to, ale nevěřili mi.
Vzali si Lolu.
A vy nemáte ponětí, kdo to mohl být?
Já asi ano.
Kolují pověsti o páru důchodců,
kteří používají výletní lodě jako zástěrku pro mezinárodní pašování.
Moment. Chcete mi říct,
že si ty lidi myslí, že jsme mezinárodní pašeráci s miliony?
Odpovídáte popisu.
Až na to, že jsem vysloužilý majitel čistírny z Encina!
Co budeme dělat? Já nelžu.
Řekli mi, když dongle nevrátím do příští zastávky,
mou ženu zabijí.
A teď vědí, že tady s vámi mluvím.
Možná už ji zabili.
To si nemyslím.
Pokud říkáte pravdu, pak máte něco, co chtějí.
Zkuste najít tu ženu. Používá kartu pan Petersonové.
- Zavřete ji. - Ano, kapitánko.
Musíte mi pomoct. Jste policistka.
Až přistaneme v Puerto Vallarta, řeknete jim, jo?
Do Puerto Vallarta neplujeme.
Kapitánka otočila loď. Vracíme se do Los Angeles.
Blíží se bouře.
Bouře už zřejmě dorazila.
K zemi! Zůstaňte ležet! Dělejte!
K zemi! Zůstaňte ležet!
Zachovejte klid a nikomu se nic nestane.
Překlad titulků: Jiří Zbořil