Sunteți stăpâni pe voi înșivă.
O mai spun o dată. Sunteți stăpâni pe voi înșivă.
Pare destul de simplu. Așa și e!
Trebuie doar să cunoașteți bine ceva banal.
Pe voi înșivă.
Vă priviți în oglindă și spuneți:
„- Fii atent aici! Sunt stăpân pe mine!” „- Sunt stăpân pe mine!”
- Da. - Da!
Oamenii îmi spun că totul pare grozav, dar e ușor pentru cineva ca mine,
o persoană cu mult autocontrol, dar restul oamenilor ce fac?
Prieteni, secretul autocontrolului e ceva mărunt.
Acel lucru mărunt...
mărunt...
Ce dracu'?
Cum spuneam, un lucru mărunt...
Ce e cu mine?
Să mă ajute cineva!
Vai, Doamne! Luați-o de pe mine!
SUNT STĂPÂN PE MINE!
Suntem pompierii!
Faceți loc!
Cred că e un caz psihic, își face rău.
Domnule? Faceți loc!
Domnule, vă faceți rău singur.
Credeți că vreau să-mi fac rău? Mâna mea gândește singură!
Cred că suferă de sindromul mâinii străine.
- Nu există așa ceva. - E o afecțiune neurologică rară.
Mâna persoanei se mișcă aparent din proprie inițiativă
și indică un pericol iminent pentru creier.
Buck, Eddie, încercați să-l imobilizați!
Hai să...
Așa, bun!
Să-i dăm lorazepam.
Și cinci miligrame de lidocaină direct în nervul ulnar.
- E mai puternic decât pare. - Nu eu, ci...
Mulțumesc!
Am prins-o!
- Tăiați-o odată, vă rog! - Domnule, v-ați tratat de epilepsie?
- Nu. - Cheaguri de sânge, contuzii sau vânătăi?
- Nu până azi. - Bătăi de inimă neregulate?
Acum o lună am suferit o ablație pentru fibrilație atrială. Ce e?
Un cheag de la inimă probabil că a ajuns la creier.
Am un atac cerebral?
Așa cred. Încercăm să ajungem la spital înainte să vă distrugă creierul.
- Gata! - Scuze!
Te scap eu, Buck!
- Nu eu! - Dar mie!
- Ajutor! - Vai!
Faceți loc! Stați așa!
- Nu pot... - Doare!
Așa!
- Ați omorât-o? - Nu, am amorțit-o. Lidocaina e anestezic.
- Îmi pare foarte rău! - Nu-i nimic.
Regret...
Mâna aia n-a făcut nimic.
Stânga nu știa ce făcea dreapta.
N-ați vrea să revină la mărimea asta?
M-aș mulțumi și cu mărimea asta. Nici n-a apucat s-o poarte.
Avem pentru nouă, 12, 18 luni și pentru doi ani.
Ar trebui să ajungă o vreme. Dacă ceva nu-i vine...
- Păstrați-le oricum. - O să le folosim pe toate. Vă mulțumim!
- Sigur sunteți încântate. O fetiță! - Da...
- Nu-i așa că fețișoara asta e superbă? - E perfectă!
Abia aștept ziua de mâine.
E Deidra. Vrea să stea de vorbă cu noi.
Bunica ei s-a răzgândit?
- Dar ai zis... - Știu.
Părea foarte sigură,
dar când a venit momentul să semneze documentele...
N-a putut.
Regret profund. Știu că sunteți dezamăgite.
Fetița rămâne cu rudele ei.
Nu ne putem plânge.
Aș vrea să mai discut ceva cu voi.
Mai e o fetiță, dar nu e bebeluș. E mai mare.
- Cât de mare? - Are nouă ani. Părinții ei sunt morți.
- Unde e? - Într-un cămin social.
Nu e nevoie să spun că situația nu e ideală.
E o fetiță deosebită care a pierdut atât de mult.
Vreau să știu că are o șansă de reușită în viață.
Iar voi două sunteți tot ce pot să-i ofer mai bun.
Când o cunoaștem?
Și s-a înfuriat.
Mersi!
- A fost foarte bun. - Da. Ador localul.
La ce oră începe filmul? Și la ce ne uităm?
Sunt 18 ecrane. Ne hotărâm când ajungem.
Să avem de unde alege. Îmi place.
Nu se uită nimeni la noi.
- Ce? - Suntem doi bărbați care iau cina.
- Nu-i pasă nimănui. - Nu știu la ce te referi.
Ești un pic încordat, dar te înțeleg.
Avem o profesie caracterizată prin bărbăție.
Cei mai mulți oameni sunt toleranți.
Ți-ai declarat sexualitatea de la început la serviciu?
Nu. Unitatea 118 era un loc înapoiat când Gerrard era căpitan,
iar eu încă mă descopeream.
Abia după ce m-am transferat în port am spus adevărul despre mine.
Eu nu mint.
N-am spus că minți. Vorbeam despre mine.
E prima mea întâlnire cu un tip, dar nu mă simt incomod.
Sprijin comunitatea.
De fiecare Lună Pride îmi pun un steguleț cu curcubeu pe Instagram.
Foarte bine! Înseamnă că eu îți dau emoții.
- Tommy! - Salut!
Buck! Ați ieșit împreună. E grozav!
Mâncăm ceva, apoi mergem la film.
- Frumos! - Apoi ne găsim niște tipe sexy.
Tipele sexy adoră pompierii.
Tipa asta sexy și-a găsit pompierul.
- Se mută la mine. - Felicitări!
Da, felicitări!
- Mulțumim! - Parcă ai casa ta.
- Mă gândesc s-o închiriez. - Poate s-o închirieze mobilată.
- N-ar trebui să mutăm nimic. - Să facem loc.
- Mă vrei? Iei și dulapul meu. - Niciodată nu-s destule locuri ascunse.
Adevărat! Așa-i, Evan?
Să aveți o seară excelentă!
- Și tu, frățioare! - Sigur.
- Ești gata de plecare? - Da.
CEL MAI VECHI RESTAURANT ITALIAN DE LA HOLLYWOOD
- Deci sunt 16 ecrane? - Sunt 18.
Multe alegeri.
- E mașina noastră? - Nu, e a mea.
- O să renunț la film. - De ce? Cum așa?
Evan, ești adorabil, dar nu cred că ești pregătit.
Ne mai vedem!
Ea e Mara.
Bună, Mara! Eu sunt Denny.
Ele sunt Hen și Karen.
- Bună, drăguță! - Suntem încântate că ai venit!
Obișnuiește-te cu casa și fă-te comodă.
Astea sunt lucrurile ei.
Hainele sunt curate și mai are o pereche de pantofi.
N-are multe lucruri.
Nu. Păturica e singurul lucru pe care îl are dinainte.
Îți place locul ăla?
- A fost mereu așa de tăcută? - Nu mereu.
Când a ajuns la noi ne-a arătat cât ține la păturică când am încercat s-o spălăm.
Poftim! Cred că o să-ți placă. E Herman și a fost mereu preferatul meu.
Poate devine preferatul tău.
- Cui îi e foame? - Haide, Mara!
Cred că a început bine.
L-ai mințit pe Eddie?
- Da, și mă sfâșie pe dinăuntru. - Povestește-mi!
- Chimney nu-i aici? - Nu, a dus-o pe Jee la grădiniță.
Acum două seri am avut o întâlnire.
- Cunosc persoana? - Nu, nu cred.
Am ales un local mai izolat.
Așa credeam, dar ne-am trezit cu Eddie și Marisol lângă noi.
Așa...
Eddie cunoaște persoana
și cred că m-a prins cu garda jos, fiindcă am mințit.
I-am dat de înțeles că suntem amici.
- Te întâlnești cu o femeie măritată? - Ce? N-aș face așa ceva!
E vreo vedetă?
Nu contează cine e. L-am mințit în față pe prietenul meu cel mai bun.
- De ce crezi că ai mințit? - Nu știu.
Parcă vorbea altcineva în locul meu.
Minciuna mi-a ieșit pe gură fără s-o pot opri. A fost umilitor.
Persoana a auzit, iar seara s-a încheiat destul de repede.
M-a lăsat în fața restaurantului și mă simt ca un impostor.
Cine te-a lăsat în fața restaurantului?
- Persoana cu care m-am întâlnit. - El sau ea?
Bine, m-am văzut cu un tip, dar nu asta contează.
- Ba cam contează. - Dar n-ar trebui să conteze.
Sprijin comunitatea și am sprijinit-o mereu.
Acum faci mai mult decât să sprijini.
Era prima dată, trebuia să luăm cina și să vedem un film, dar n-am mai ajuns.
Ce vrei să spui?
Sunt uimită.
Nu credeam că te interesează.
Nici eu. Ador femeile și le-am adorat întotdeauna.
- De cât timp te simți atras de ceilalți? - Nu mă simt atras propriu-zis.
Admir fundul sexy al unui bărbat, dar e normal.
- Nu e anormal. - Cu Tommy... nu știu ce să zic.
E încrezător, e interesant și are gropiță în barbă.
- Ia stai! E același Tommy? - Da, pilotul.
Prietenul lui Eddie.
Prieten recent. L-am cunoscut în același timp.
Nu cred că ești impostor.
Încă nu ești sigur de ceea ce simți.
O să-i spui lui Eddie, dacă ai ceva de spus,
dar când o să fii pregătit.
Da...
Mai povestește-mi despre pilotul sexy.
- A fost plăcut. - A fost.
- Nu te bucuri că te-ai mutat? - Făceam asta și înainte să mă mut.
Da, dar acum nu trebuie să plece unul dintre noi.
Mă duc să mă spăl puțin.
Să ne uităm prin cutii și să aruncăm ceva. Nu vrem să avem două chestii la fel.
Ale mele sigur sunt mai bune!
Ce-i asta?
Ești mișto!
Taci, taci!
Oare ce mai ai aici?
Ce naiba? La care Halloween te-ai costumat călugăriță?
Nu era de Halloween, eram la Surorile Sfântului Ordin.
Ai fost călugăriță?
Aproape. Am ajuns doar novice, n-am apucat să depun jurământul.
Îmi amintește de gimnaziu.
- N-o să mă lovești la fund cu linia, nu? - Doar dacă mă rogi frumos.
Ți-e foame? Vrei clătite sau pâine prăjită?
Uite sticla ta cu apă!
Nimeni n-are voie să bea din ea, e doar a ta.
Te-ai simți mai bine cu lumina aprinsă?
Las lampa deschisă.
Întrerupătorul e aici, dacă vrei să o închizi.
Bun!
Noapte bună!
Mara, ce e, drăguță?
S-a întâmplat ceva?
Ai visat urât?
Ce-ar fi să mergem împreună la tine în cameră?
Da?
Mara!
Liniștește-te!
Mara!
Vă reamintim că graficul de lucru se întocmește mâine-dimineață.
- Salut! - Salut!
Auzi, voiam să-ți spun...
că ai venit devreme.
- Da, sunt aici de la 06:00. - Schimbul nostru începe la 09:00.
Am plecat devreme ca să nu fac sex.
- Ca să nu faci sex? - Da, îi place dimineața.
Să te întreb ceva. Ai tăi erau foarte credincioși când erai copil?
Suntem episcopali, deci n-au fost.
Noi suntem romano-catolici latino-americani,
cu rozarii, școli catolice, spovedanii și liturghie duminica.
Abia când am crescut le-am spus că nu-i de mine.
Credeam că am încheiat-o, dar nu-i așa. Se pare că sunt catolic în stare latentă.
Am un izvor de vină catolică ce abia așteaptă să fie readusă la viață.
- Ca frișca bătută. - Nu. Lasă...
Marisol s-a mutat weekendul ăsta.
A început. Totul a fost distractiv și jucăuș.
Christopher e plecat câteva zile.
Apoi am aflat că a fost călugăriță!
- Pe bune? Călugăriță? - Da.
- Și nu ți-a zis nimic? - Nu.
Poartă rasa de călugăriță? Așa ar fi trebuit să-ți dai seama.
Acum nu e călugăriță.
A fost. Sau a fost călugăriță în devenire. N-a depus jurământul.
- A renunțat la școala de călugărițe? - Cam așa ceva.
- Sau a fost exmatriculată? - Nu, a vrut să plece.
Și care e problema?
Nu pot s-o privesc fără să-mi vină să mă închin
în loc de... alte lucruri.
Nici n-am putut de când am aflat.
- De asta ești pornit pe sport. - Da.
Aș vrea să te ajut, dar episcopalii n-au conceptul de vină și nu e foarte bine.
Poate ar trebui să apelezi la...
Să mă duc la spovedanie? Crezi că preotul m-ar liniști?
Nu, ziceam să te duci la căpitan, e catolic practicant.
Așa e. Și nu te face să te simți judecat.
E un sfat bun, Buck. Așa o să fac, mersi!
Pentru puțin.
Parcă voiai să-mi spui ceva când ai intrat.
Să te întreb dacă vrei să te ajut.
Nu, am terminat. Ar trebui să mă pregătesc.
O să-ți facă bine.
Mda...
Și un pumn de ibuprofen.
- Ai dureri de cap? - Am dureri peste tot.
Cum se acomodează cea mică?
Fetița a pățit ceva, căpitane. A avut o criză azi-noapte.
Părea teroare nocturnă.
Până la urmă am dormit pe podea lângă patul ei.
Voiam să-ți zic să cauți o saltea, dar poate ai nevoie de covor.
E cu noi de o zi și o noapte, dar n-a scos niciun cuvânt.
Nu e prea mult timp. O să se deschidă când o să se simtă în siguranță.
Da... Asta îmi tot spun și eu.
Karen 1 poză nouă
Vai! Trebuie s-o sun pe Karen!
- Ce naiba a pățit Denny la față? - Micul-dejun nu s-a desfășurat după plan.
O cană de cafea a aterizat neașteptat.
- E teafăr? - El zice că n-are nimic.
N-am nimic, pe cuvânt. N-a vrut, mamă. Nu-i mare lucru.
Ești un copil bun.
- Câte fire? - Șapte. Doctorul zice că suntem norocoși.
I-a făcut radiografie? Dacă are fractură occipitală?
- Radiografia n-a arătat nimic. - Leziuni neurale sau comoție?
Să-i duc telefonul doctorului ca să-l interoghezi?
Îmi pare rău.
- Aș vrea să fi fost acolo. - Și eu.
- Cum s-a ajuns de la cereale la sutură? - Mâncam clătite.
Să fiu sinceră, nu știu.
Denny punea masa și m-am trezit cu el sângerând.
- Cred că a vrut să-i mute pătura. - Și așa a răspuns?
- Karen... - Când vii acasă?
Curând. Avem multe de vorbit.
Da, avem.
Ce să-i spun?
Că trebuie să vorbim, că suntem copleșite și că nu funcționează.
Asta îi spunem? Ce-ai zis e temă pentru trei discuții.
Ce vrem de la Deidra?
- Absolvire? - Hen!
Știu, dar n-a trecut nici măcar o săptămână.
Avem o datorie față de Denny, dar și față de Mara.
O să fie mai rău dacă așteptăm să se atașeze de noi.
- Crezi că s-ar atașa de cineva? - Nu știu ce-i în mintea ei.
Aș vrea să știu.
Bine.
- Alo? - Bună, Deidra! Sunt Henrietta Wilson.
Nu seamănă cu măicuțele de la Școala Sf. Petru.
Da. Acum nu arată așa, firește,
dar când am văzut poza...
Înțeleg foarte bine.
Imaginile credinței noastre sunt puternice.
Nu degeaba există de peste 2000 de ani.
Nu pot spune că e și credința mea. Nu știu în ce cred.
Ești tot catolic. Nu pot să nu mă întreb
dacă nu înseamnă că ai îndoieli cu privire la mutarea ei la tine.
Asta crezi că e?
Nu m-ai convins că te gândești serios la coabitare.
- O plac cu adevărat. - Te cred.
Îmi amintesc că mi-ai spus
că relația cu profesoara lui Christopher devine serioasă.
Cu Anna, da.
Atunci ai început să ai atacuri de panică.
Crezi că mi-e frică de angajamente?
N-ai nicio problemă cu altfel de angajamente.
Cu armata, cariera, băiatul... Shannon.
Toate documentele paramedicilor trebuie semnate înainte de predare.
Semnați-le înainte de predare.
Religia a contribuit mult la căsătoria noastră.
A rămas însărcinată și amândoi ne-am simțit forțați.
Dar n-am regretat. Chiar și când ne era rău,
în parte eram fericit că sunt căsătorit cu ea.
N-o să-ți spun ce simți pentru Marisol. Doar tu știi.
Bine, fii direct! Ești catolic practicant și te spovedești.
Ce-ai face în locul meu?
Ce-aș face eu, catolic practicant care se spovedește?
M-aș duce la spovedanie. N-aș vrea să-l supăr pe fostul ei, pe Isus.
Sunt căpitanul Reinhardt de la 205. Solicit ambulanță la Alameda, nr. 236.
- E o victimă a incendiului? - Nu, un pompier a fost mușcat de câine.
Aici!
Salut, băieți!
Brunson, cât de rău e?
- A ajuns până la os. - Ți-a sfâșiat mănușa. E câine mare.
E cățea doberman. E vina mea, nu a ei!
Am încuiat-o în spate fiindcă tot iese.
Am vrut s-o trag de acolo și m-am ales cu asta.
- E încă înăuntru? - Da.
- Știu pompierii. - O să ai nevoie de chirurg plastician.
Îmi pare atât de rău! E adoptată.
A fost pusă să lupte cu alți câini, dar e foarte dulce.
Ne mergea atât de bine! Făcea progrese.
Nu-mi pasă de casă! Nu pot să cred că am închis-o acolo!
- Regret că n-am scos-o. - Regret ce ați pățit!
Domnule!
Vai de mine! Rosie!
Respiră, Brunson! Așa.
Trebuia să am grijă de ea. Trebuia să fie în siguranță cu mine!
Vreau să te dai la o parte.
Haide!
Se mișcă!
Mușchii gâtului se mișcă, încearcă să respire.
Încep masajul.
Hai, Rosie!
Haide!
Hen!
Respiră!
Hai respiră!
Gata!
- Bravo! - Fetița mea!
Mulțumesc mult!
Fetița mea dulce! Mulțumesc!
- Nu renunți, nu-i așa? - Nu știe ce înseamnă „a renunța”.
Iată tot ce am găsit despre părinții Marei.
Lipsesc multe și cred că unele sunt confidențiale
fiindcă fata e minoră.
POLIȚIA DIN LOS ANGELES
- Mulțumesc, Athena! - Ești sigură că vrei să citești?
Tu și Karen vreți să faceți ce e bine pentru Denny.
Ce scrie aici nu schimbă ce i-a făcut.
Știu, doar că... toată lumea o abandonează.
Nu vreau să fiu încă o persoană din foarte multe care au lăsat-o baltă.
Trebuie să înțeleg cum s-a ajuns aici.
Nu greșești când spui că toți au lăsat-o baltă.
Din ce am citit, nu cred să fi avut vreo șansă vreodată.
Părinții Marei: Wade și Aubrey Driskell. Cică ar fi fost iubiți din liceu.
- Nu-s chiar Romeo și Julieta. - Mai degrabă Bonnie și Clyde.
Au cazier din adolescență
pentru trafic sau consum de droguri și erau aproape întotdeauna împreună.
- Au murit în aceeași zi? - Supradoză de opioide.
Paramedicii au estimat că muriseră de mai multe ore.
- Cum i-au găsit paramedicii? - Cineva a sunat la numărul de urgențe.
Apăsați butonul când vreți. Eu o să fiu afară.
- Mersi din nou, Maddie! - Sigur.
911. Ce urgență aveți?
Alo? E cineva la telefon?
Ați sunat la 911. Aveți o urgență?
Cred că s-a întâmplat ceva cu părinții mei.
- Așa... Ce s-a întâmplat? - S-au culcat și nu se mai trezesc.
Bine, drăguțo. Cum te cheamă?
- Mara. - Mara, știi adresa?
Strada West Adams, numărul 612.
Bine, drăguțo. Paramedicii ajung imediat.
Poți să-mi spui dacă mami și tati respiră?
Dacă le pui mâna în fața nasului, ar trebui să simți aerul ieșind.
- Nu simt nimic. Nu respiră! - Ajutoarele o să ajungă curând.
- Vreau să mă ajuți până vin ei, da? - Da.
- Părinții tăi au fost răniți? Sângerează? - Nu.
Uneori iau pastile care îi fac somnoroși, dar se trezesc întotdeauna.
Nu știu de ce nu se trezesc.
Mami și tati, treziți-vă, vă rog! Vă rog să vă treziți!
Nu ne privea pur și simplu dormind.
- S-a temut că nu ne mai trezim. - Voia să ne apere.
E tot Marisol. Mă întreabă ce vreau la cină.
- Ce să-i spun? - Că vrei sushi.
Nu mâncarea e problema. Se așteaptă să vin acasă.
- Și trebuie să te duci la un moment dat. - Chiar trebuie?
- Tu și băiatul tău locuiți acolo. - E plecat câteva zile.
Dacă mă duc acasă, iar ea vrea...
- Te descurci tu cumva. - Nu și când mă privește Dumnezeu.
- Nu te privea și înainte? - Da, dar acum parcă se uită fix la mine.
- Va trebui să mă despart de ea. - Asta vrei?
Nu! Abia i-am cerut să se mute la mine și are lucrurile încă în cutii.
Nu știu, frate! Tu și Tommy v-ați gândit bine.
Să rămâneți singuri și să ieșiți doar cu băieții.
A fost întâlnire.
Când tu și Marisol ați dat peste mine și Tommy, eram la întâlnire.
Pe bune?
- Tommy e gay? - Nu ți-a spus când ieșeați împreună?
Nu, dar nici n-ar fi contat.
Nu cred că-și face reclamă, dar nici n-o ascunde.
Deci voi doi erați...
La întâlnire, da.
- Înțeleg. - E ciudat?
Nu, deloc. Și mie îmi place tipul.
Nu așa cum îți place ție, evident.
Asta nu schimbă nimic între noi. Da?
Bine. E o ușurare.
Dar cred că nu prea contează. M-a părăsit.
A fost rapid chiar și pentru tine.
Nu putea să mă părăsească fiindcă nu eram împreună.
Când ați venit, eu m-am purtat ca un găgăuță,
iar el a zis că nu crede că sunt pregătit.
- Tu ce crezi? - Mă gândesc la el întruna.
Știi ce cred eu? Că ar trebui să-l suni.
- Serios? - Pe bune! Nu știe că ești găgăuță.
Mai târziu o să afle că ești și o să te iubească așa cum te iubim toți.
- Și dacă refuză? - Atunci el e găgăuță.
Nu renunți la ceva înainte să știi cum e.
Bun sfat!
Mda... Trebuie să stau de vorbă cu Marisol.
Vino aici!
Sună-l pe Tommy!
Nu vreau să știu ce-i acolo.
Bună!
Ai venit!
Da.
- Scuze pentru întârziere. - Nu-i nimic. Au fost doar 12 ore.
- Ai mâncat? - Am fost la cină cu frate-meu.
- N-am avut chef de gătit. - Bine!
- Ar trebui să stăm de vorbă. - Da, ar trebui.
Sunt puțin...
Nu știu de unde să încep.
Ar fi trebuit să-ți spun despre călugărie.
De ce nu mi-ai spus?
Fiindcă niciun bărbat nu m-a privit la fel după ce a aflat.
Bărbații sunt de două feluri: cei care se sperie de asta
și cei cărora le place un pic prea mult.
E și al treilea.
Cei care au nevoie de puțin timp de acomodare.
Nu trebuie să tragi de timp. Dacă nu ești pregătit...
Da...
nu cred că sunt.
Încă.
Nu știi ceva despre mine. De multe ori fac totul prea repede.
Mă ghidez după instinct și las rațiunea la urmă.
- Și-ți iese bine de obicei? - Aproape niciodată.
De data asta...
mi-ar plăcea mult să-mi iasă.
O luăm de la capăt?
Să o luăm de la zero și să ne cunoaștem pe îndelete.
- O luăm de la capăt? - Abia aștept să mă mut!
Și eu.
Pot să intru?
Pot să stau aici?
Nu-mi închipui cât de greu trebuie să-ți fie.
Ești într-o casă străină cu oameni pe care nu-i cunoști.
Mie mi-ar fi frică tot timpul.
Și de asta știu că ești o fetiță foarte curajoasă.
Vreau să știi că nu e nevoie să fii curajoasă tot timpul.
Aici ești în siguranță, deși încă nu simți.
Până când o să te simți așa, uite ce ți-am adus.
Poți să ne vezi mereu,
să știi că suntem aici și că nu ne paște niciun pericol.
Da?
Noapte bună, Mara!
Noapte bună!
Ne vedem dimineață!
- Salut! - Salut!
Mulțumesc că ai venit!
Cu plăcere.
Ți-am luat cafea.
Mersi!
Nu știu cum o bei, așa că am pus în ea ce am crezut.
În niciun caz așa!
Sunt multe lucruri pe care nu le știm unul despre celălalt.
Cam totul.
Mi-ar plăcea să ne cunoaștem.
Întâi vreau să-mi cer iertare pentru purtarea mea de deunăzi.
- N-ai pentru ce să-ți ceri iertare. - Ba da.
N-am scurtat întâlnirea fiindcă te-ai purtat urât,
ci fiindcă n-am vrut să te forțez.
Totuși nu sunt mândru de comportamentul meu.
Am notat.
Ai spus că nu crezi că sunt pregătit.
Adevărul e că nu știu pentru ce sunt pregătit.
Dar pentru ceva sunt.
Cred că e posibil să fie relația cu tine.
Știi că sunt interesat.
Vino cu mine la nunta surorii mele!
- Ce? - Vreau să fii partenerul meu la nunta ei.
- Evan! - Nu glumesc.
Cunoști majoritatea invitaților, iar ea vrea să te cunoască.
- Ești absolut sigur? - Da, sunt sigur.
Se mănâncă gratis și am nevoie de partener de dans.
- Bine. - Da?
- Da. - Super!
- O jumătate de oră întârziere! Tată? - Căsuța vocală.
- A sosit mașina lui Buck. - Ce bine!
- Chimney e în smoching? - N-am văzut.
E în ordine.
Cum e?
Nu! Să nu intre! N-are voie să mă vadă până la ceremonie.
- De ce sunteți îmbrăcați așa? - Am fost la o petrecere tematică.
- Ce? Pastel și vomă? - Anii '80. Eu sunt Crockett, el e Tubbs.
El e Tubbs, eu sunt Crockett, iar asta nu cred că-i voma mea.
Lasă! Schimbați-vă! Ați întârziat peste 30 de minute.
Unde-i Chimney?
E complicat.
Subtitrarea: Diana Laită