Opp og hopp, gutt!
- Nå gjør vi dette. - Ja.
Fortsett, min lille Supermann!
Litt for mye. Vi deler det.
Endelig!
Ifølge ordboka er "slendrian" "vane eller atferdsmønster" -
- "som er kjedelig, men vanskelig å forandre."
Det kan også beskrives som "et innkjørt hjulspor."
Man kan finne trøst i den andre definisjonen.
Når man sitter fast i et hjulspor, så må andre ha vært der før en.
Din drittsekk.
Dwayne? Det er George. Ninjagatekunstnerne er her.
- Hold på knappen. Jeg hører ikke. - Ikke rør dere!
Nei, jeg sa at dere ikke skulle røre dere.
Stopp!
Kom tilbake!
Hjelp!
- Alarmsentralen, hva gjelder det? - Jeg er på byen.
Vi parkerte og hørte en jamring. Denne fyren...
LA-brannvesenet. Flytt dere.
Hjelp meg! Hjelp meg!
Hjelp meg, en eller annen!
Hva du enn gjør, så ikke sug inn magen.
- Hvordan går det, George? - Beina mine er numne!
Og jeg har nok brukket ankelen!
- Vet du hvor lenge du har vært der? - Jeg så sola stå opp.
- Han sitter godt fastkilt. - Jeg kan ikke puste dypt inn.
Kan du vise hvor høyt du rekker? Kanskje vi kan dra deg opp.
- Greit. - Fint og langsomt, George.
- Sånn, ja. - Forsiktig.
Hold ut. Vi skal få deg ut.
Hva tror du, kaptein?
VISNING TA AV SKOENE
- Ja? - Vi må bruke leiligheten.
Jeg er midt i en privat visning!
Å nei! Hjelp!
- Litt høyt, sjef. Et øyeblikk. - Få meg ut!
Det er målet.
Hvorfor gikk du ikke i nabohuset?
Veggen er dobbelt så tykk der.
Det ville tatt dobbelt så lang tid. Dette er ordnet.
Nå er det klart, kaptein.
Du må puste kontrollert og ikke puste dypt inn.
Nå går vi ned.
- Snakk med meg! - Vi er nesten framme.
Skynd deg. Jeg må slå lens.
Vent et minutt med det.
Vi skal trekke deg inn, og da må vi dra hardt i deg.
Det vil føles som om du faller.
Det blir vrient å få deg inn om du får panikk.
Ikke mist meg, vær så snill. Jeg vil ikke dø.
Slapp av. Alt skal gå bra.
Pust ut. Er du klar?
- Ja. - Én, to, tre. Begynn å dra.
Gi meg hånden din. Du er trygg.
- Du er i mål, George. - Du klarte deg.
Greit.
På tre. Én, to, tre.
Takk, takk!
Du kommer til å klare deg bra.
Hvem kunne ane at vomma skulle redde livet mitt?
- Avdelingssjef? - Athena. Kom inn.
Kan du lukke døra bak deg? Du ser urolig ut.
Ingen gode samtaler har begynt med: "Lukk døra bak deg."
Da blir dette den første for deg.
Du har søkt om å bli 1.betjent fire ganger, -
- men så sluttet du å søke. Hvorfor?
Dårligere kvalifiserte fikk jobbene fire ganger. Da jeg påpekte det, -
- sa de at jeg ikke hadde de nødvendige lederegenskapene.
Conners, hva?
Glodde han på brystene dine under hele samtalen?
Jeg forsto aldri hva det handlet om.
Var det noe seksuelt, eller var han overrasket av snuter med bryster?
Han var en skikkelig drittsekk. Måtte han hvile i fred.
Conners tok feil om... alt, egentlig. Spesielt om lederegenskapene dine.
Du er tøff, men rettferdig.
Respektert av dine underordnede.
- Du vil bli en flott førstebetjent. - Takk, avdelingssjef.
Jeg har ikke tenkt på å søke på flere år. Kanskje neste år.
Hva med neste uke? Det er en ledig stilling i Northeast.
Jeg vil gi anbefale deg for den. Det er midlertidig i begynnelsen.
- Så fort? - Vi har få folk.
Vi får inn færre. Flere blir pensjonert.
Befalsstrukturen blir uthult i midten.
Det er mye å tenke på.
- Får jeg tid til det? - Ta fem dager.
Jobben er din om du vil ha den. Det går bra å si nei.
Denne gangen er det iallfall opp til deg.
Pappa er litt sent ute, kompis.
Kom igjen.
- Eddito. - God morgen, abuela.
- Hjelp ham! - Han vil gjøre det selv.
- Hei, engelen min. - Hei.
Takk for at du tar imot ham.
Det er det å gi ham tilbake som er det vanskelige.
Edmundo! Hvor brenner det?
Jeg glemmer det.
- Det var bedre. Gå på jobb nå. - Vi ses senere!
- Alarmsentralen, hva gjelder det? - Hysj! Jeg ringer alarmsentralen!
Hei! Dette er Tanya.
Hei, det er Maddie. Linjen er bare for nødsamtaler.
Dette er en skikkelig nødsamtale. Beklager.
Vennen min ler, og det får meg til å le.
Nå er jeg rolig.
Vi er på Saddle Ranch på Sunset, -
- og min venns hode sitter fast i et rør.
- Hva slags rør? - Av metall.
Er det et avløpsrør?
Herregud, nei. Det sitter fast på en fyrs pickup.
- Mener du et eksosrør? - Ja, det heter det!
Hun er her borte!
Fanken, så sexy du er!
Stripperne er her.
- Unnskyld meg. - Gi plass, mine damer.
Gi klar bane! Takk!
- Hva heter hun? - Betty.
- Jennifer! - Jeg trodde du mente pickupen.
- Er den din? - Jeg rygget ikke på henne.
- Hun gjorde det. - På utfordring.
- Vi flørtet. - Er dette din form for flørt?
Jøss.
Hei, Jennifer. Går det bra?
Ganske bra. Bortsett fra dette enorme eksosrøret jeg har på hodet.
- Jeg må kjenne hvordan det sitter. - Hvorfor er eksosrøret så stort?
Hva kommer blåmerkene på armen fra?
Hun red på oksen. Kanskje fem ganger.
- Vi får ikke inn en krage der. - Få meg ut av denne!
Disse skal øke motorens kraft.
- En TSA 230-sag ville klare det. - Som en varm kniv i smør.
- Chim? - Unnskyld meg.
- Nei! Eksosrøret kostet 1200 dollar. - Da bør du lukke øynene.
Skriv ned nummeret ditt, så skal jeg tekste deg.
Takk, men jeg har en kjæreste. Jeg må konsentrere meg om dette.
Hei. Har du Snapchat?
- Nei, og jeg har en sønn. - Bra. Det har jeg også.
- Jeg må kaste opp. - Ikke gjør det. Gutta er råsexy.
Vi flytter kommentatorene noen skritt bakover.
Kan alle rygge?
Hold hodet ditt helt stille.
Det blir masse bråk, men det er trygt.
Hva gjør dere?
Vi er nesten ferdige.
Forsiktig.
- Vi trenger smøremiddel. - Det har jeg.
Ta imot!
Sakte.
Oi. Dere er virkelig sexy!
- Skal vi få deg på sykehuset? - Hun trenger en drink.
Dere trenger å ta en drosje hjem.
Når du blir edru, hvis du da får hodepine, uklart syn -
- eller føler deg ør og forvirret, så må du på sykehus.
Jeg kondolerer med Betty.
Er det på grunn av sønnen din du ikke dater?
Ja, og de var ikke min type.
Ikke min heller. Ikke nå lenger. Men jeg mener generelt sett.
- Det er komplisert med unger. - Det er en svak unnskyldning.
Du bor i din usynlige kjærestes hus og snakker om svake unnskyldninger.
Jeg bare...
Hallo?
Hva? Hvilket da?
Min tante.
Hva har skjedd? Har Christopher det bra?
Ja. Du mener den lille prinsen? Han har det bare bra.
- Bestemoren din brakk hofta. - Hvordan?
Hun ropte på ham fra trappa på baksiden og gled.
Christopher ringte alarmsentralen. De kom veldig raskt.
- Jeg vil treffe henne. - Hun sover.
- Hvem er så dette? - Buck. Vi jobber sammen.
- Så dere er ikke bare likt kledd. - Dette er tante Josefina. Pepa.
Du kan ikke fortsette å sette ham igjen der. Hun klarer det ikke.
Jeg vet det. Jeg er lei for det.
Jeg prøver å finne permanent hjelp. Så mange skjemaer.
- At eksen din lot deg sitte fast. - Jeg sitter ikke fast.
Må du dra tilbake på jobb? Ja da. Og du sitter ikke fast?
Jeg tar ham i kveld, men du må finne ut av dette.
Pappa!
Hei, kompis.
- Det må være tungt. - Det er det for aleneforeldre.
Nevøen min er en helgen. Men jeg ber likevel for ham.
- Hei. - Hei.
- Var det morsomt hos pappa? - Ja.
Det var morsomt. Vi kjøpte disse til deg.
Takk, vennen min.
- Hvorfor gjorde dere det? - Forfremmelsen.
- Gratulerer. Det var på tide. - Ja. Og vi er så stolte.
Takk, men jeg har ikke sagt ja ennå. Jeg tenker fremdeles.
Hvorfor det? Dette har du jo ønsket lenge.
- Gå opp, og sett bort sakene deres. - Greit.
Jeg trodde at du ville være gladere.
At du ville feire!
Alle disse årene med lange arbeidsdager.
Ekstravakter og kamp for å få anerkjennelse.
Du jobber så hardt. Hvorfor nyter du det ikke?
Jeg er kanskje for trøtt. Alle kampene tar på.
Jeg var ung og ambisiøs da jeg begynte.
Entusiastisk.
Jeg tenker på meg selv da jeg var i 20-årsalderen.
På drømmene og målene.
Hun hadde en visjon om suksess. Utmerkelser og karrierestigen.
Å sprenge glasstaket. Det trenger jeg ikke lenger.
Suksess handler nå om barn og familie.
Folk her som er glade i meg. Folk ute som stoler på meg.
Jeg er endelig på et sted der jeg trives med meg selv.
Jeg vet ikke om jeg vil snu det på hodet for høyere lønn.
Dette handler ikke om lønna.
Det er en anerkjennelse for hardt arbeid.
Du trives nå. Det betyr ikke at du må sitte fast der for alltid.
Ta en risk.
Det neste stedet kan være bedre.
- Dere gjør dette for mye. - Ja.
Jeg trodde at vi var kompiser!
Hva er dette? Jeg har ikke bedt om forsterkninger.
- Kan du bruke slanger, gutt? - Jeg kan prøve.
Jeg beklager. Tanten min prøver å slutte tidlig, men før det...
Dette passer vel greit? Buck advarte meg.
Det fikk sjefens godkjennelse. Nå drar vi.
Hei, kompis!
Disse er flotte. Vi kan snakke med hverandre.
Men iblant skulle jeg gjerne slått av lyden fra Buck.
Unnskyld, sa du noe?
Du har et arr i hodet.
Du er observant. Det var en ulykke.
Jeg fikk en metallstang i hodet. Doktoren fikset det.
- Har du blitt operert? - To ganger.
Det er faktisk tre ganger.
- Da vinner du. Jeg virker svak. - Det er fordi du er det.
Sa pappa hvorfor han heter "Chimney", "Skorstein"?
Jeg skal fortelle det senere.
- Ta den hydrauliske saksa! - Kollisjonsputa beskyttet henne der.
- Vet du hva som skjer iblant? - Folk sitter fast.
Men vi har en hydraulisk saks. Den skal faren din bruke nå.
Takket være ham kommer hun hjem til middag.
Greit.
Kom. Er du klar?
Sånn, ja.
Vær så god! Sånn, ja. Bra jobbet.
Har du allerede fått bonus? Du er en naturbegavelse!
- Er det godt? - Ja.
Du er den fødte brannmannen. Pent!
- Bra jobbet! - Du fikset det, gutt.
- Nå er det slutt på moroa. - Ha det!
Vi ses, Christopher.
Kom!
- Du jobbet bra i dag, gutt. - Du også, Cap.
Kom, vennen min. Nå går vi.
- Vi ses senere! - Har du moret deg? Vær forsiktig.
Takk, kaptein.
Det er synd på ham. Eddie, altså. Ikke Christopher.
Han er glup, søt og morsom. Han trenger bare litt hjelp.
- CP? - Han satt fast i fødselskanalen.
Det ble komplikasjoner.
Forklarte tante Pepa hva som foregår?
- Det fins programmer. - Eddie har forsikring.
Det er mange ting å gjøre, men alle kravene er forskjellige.
Hvis man søker på én ting, så kan man bli diskvalifisert til en annet.
Jeg var sykepleier. De som finner fram i byråkratiet...
- ...er de som jobber innenfor det. - Det er galt. Eddie uroer seg.
Gutten føler seg som en byrde for faren.
- Eddie føler vel ikke det? - Nei, slett ikke.
Han er så glad i gutten.
- Han er en suveren far. - Betyr forelskelsen i Eddie...
...at du er klar til å gå videre fra Abby?
- Vittig. - Jeg har en nyhet å fortelle deg.
Jeg fant en leilighet nær jobben.
To soverom. Sikker bygning med parkeringsplass.
- Så du flytter ut? - Jeg sa at dette var midlertidig.
Jeg forlot Doug uten en plan.
Jeg tok bare sakene mine og løp lengst mulig bort.
Du overtalte meg til å begynne på nytt og skape et nytt liv i LA.
- Det gjorde jeg rett i. - Ja.
Men det føles ikke som mitt hvis jeg ikke står på egne bein.
Bare sånn vet jeg at det er virkelig.
Er du klar, mr. Han?
Jeg hater å sitte fast samme hvor ofte jeg gjør dette.
Prøv ikke å bevege hodet.
Det er utrolig.
At den satt fast i skallen din for bare ti måneder siden.
Som alltid har du ræva pasientbehandling.
Jeg beklager.
Jeg har aldri sett noe lignende på 34 år i nevrologi.
- Du er et medisinsk mirakel. - Jeg husker ikke så mye av det.
Som vi har sagt, kan man vente noe hukommelsestap etter sånne skader.
Har vi snakket om det? Jeg tuller bare.
- Hvordan ser det ut? - Utmerket.
Ingen tegn til hjerneskade.
Du er akkurat der du var for to måneder siden.
- Tatiana? - Hei, Chimney.
- Prøver du å regne? - Nei. Jo.
Ikke vær urolig. Hvis ikke det er tidenes lengste graviditet, -
- så er det min manns barn.
- Så du er gift også? - Ja.
Det var godt å treffe på deg. Jeg ville ringe, men hva sier man?
"Beklager at jeg gjorde det slutt uten engang å ringe" -
- "da du lå på sykehus med et rør i skallen?
Ja, akkurat de ordene. Men det var et armeringsjern.
Er alt annet i orden? På innsiden?
Ja. Jeg er friskmeldt igjen. Jeg er et mirakel.
På flere enn én måte. Den opplevelsen vekket meg.
Ikke bare for hvor skjørt livet er, men for hvordan jeg var.
Jeg dro til den klinikken der man bruker ti dager på å granske livet.
Man bryter ned personligheten sin og får fram alt.
- Jeg er glad på dine vegne. - Nei, det er du ikke. Med rette.
Hvordan er livet ditt? Treffer du noen?
Ikke akkurat nå. Men jeg er herr April i brannmennenes kalender.
Flott.
Send meg en, hvis du vil.
Jeg venter på den neste.
VÆR SÅ SNILL, HJELP!
Hjelp! Det er varmt her inne!
Dette får ikke brukes, uansett hvilken serie det er!
SITTER FAST I MINIBANK. INGEN PENGER FØR DU RINGER 112!
Alarmsentralen.
Jeg er ved minibanken på hjørnet av Francisco og Olympic.
Den nekter å gi meg penge.
Du burde ringe banken din.
- Den ba meg ringe dere. - Unnskyld meg?
En lapp kom ut av greia. Noen sitter fast inni.
Det høres sprøtt ut, men jeg kan høre noen rope.
- Inni minibanken? Er du sikker? - Jeg fikk iallfall ikke pengene.
Så hun må bo i en treroms i Eagle Rock? Hva betyr det?
Hun trives ikke i en fremmeds leilighet.
Abby er ingen fremmed.
- Hun har et nytt liv. Du også. - Nei, det er det jeg ikke har!
- Vær takknemlig. Du omkom nesten! - Ja, men jeg gjorde ikke det.
Skaden min forandret livet hennes, og ikke mitt.
Sveisede hengsler.
En tekniker dro hit i morges for å bytte lås.
Bilen står der, med mobilen i passasjersetet.
Han ble innesperret og kunne ikke ringe.
- Hjelp! Hører dere meg? - Vi skal få deg ut.
Der er han.
- Trodde du hun ville vente? - Iallfall til jeg våknet.
Magen tyder på at hun sto i da jeg hadde jernet i huet.
Alt skjer for fort.
Det tok jo så mange år før hun klarte å forlate Doug.
- Det er ikke det samme. - Hun kom jo nettopp hit!
Hun flytter bare til Eagle Rock. Ti minutter fra din... Abbys leilighet.
Hun skaper seg et nytt liv. Vær stolt..
Jeg burde vel glede meg?
Hun ba om unnskyldning. Hun sa at hun kanskje hadde vært ei megge.
Hun lyver ikke. Hun var ei megge. Hun er eksen din.
Du kan tilgi og gå videre. Jeg kan bære nag.
- Er jeg snål som bor hos Abby? - Ja.
Jeg er enig. Ikke si det til noen.
Hun skulle bare være borte i noen måneder.
Hun er ikke tilbake. Hva gjør jeg? Jeg sitter...
...fast. Det føler jeg. Jeg døde nesten, og livet er akkurat som før.
Jeg våknet ikke og kunne plutselig spille piano eller et nytt språk.
- Du har for store forventninger. - Nei, de er for lave.
Vi snakker knapt sammen engang.
Alltid vansker med tidssoner eller mobiler.
Hun har vært i Marokko i en drøy uke.
Jeg fant det ut i går, på Instagram.
Jeg elsker Abby. Hun skal være lykkelig.
Men når får jeg være lykkelig?
Vi har den.
Rygg unna. Er du klar?
Jeg kjenner ikke denne Abby, men jeg er så lykkelig over å se dere!
Du liker vel klassikerne?
Blikket ditt blir trukket til det tradisjonelle. Denne.
Den er vår mest populære forlovelsesring, med god grunn.
- Vil du se den? - Nei takk.
Men du kan vise meg esken den kommer i.
- Vil du se på esken? - Ja. Jeg har allerede ringen.
Jeg er ikke gal. Kjæresten min, som skal bli forloveden min, -
- håper jeg... Jeg kjøpte et diamanthalsbånd her.
- Så hyggelig. - Hun pantsatte det.
Pengene ble gitt til et dyrehjem.
Så jeg vil bare ha esken, hvis det går bra.
Alvorlig talt. Har du ikke dratt ennå?
- Jeg må på jobb om en time. - Snu deg, Ariel.
Ariel Simone. Jeg elsker deg. Vil du gifte deg med meg?
Ja, selvsagt! Jeg skal... Daniel!
Alarmsentralen.
En fyr falt ned i rulletrappa. Inn i tannhjulene!
Send hjelp!
LA-brannvesenet! Flytt dere.
De hadde jobbet med rulltrappa.
Golvpanelet var ikke ordentlig satt fast.
Daniel. Brannvesenet er her.
- Si at han vil klare seg. - Vi gjør alt vi kan.
- De tar over nå. Hva heter han? - Daniel.
Daniel! Hører du meg?
- Vi må få vekk dette trinnet. - Én, to, tre.
Det er din tur, Chim.
Han har puls!
- Daniel? Hører du meg? - Jeg må treffe Ariel.
Du må ligge veldig stille. Men du skal fortsette å snakke.
Jeg fridde til kjæresten min.
- Hvordan ser det ut? - Det er ikke bra.
Hvorfor slutter dere?
Kjedet ligger på lårarterien, som kan være skadet.
Alt kan bli verre hvis vi løsner den. Han kan blø i hjel.
Nå får vi ham ut. Hent drypp, Hen.
Vi klipper av vaierne og kjedet.
Jeg vet at det gjør vondt. Vi skal få deg ut.
Slapp av, og pust. Vi skal få deg ut.
Prøv å slappe av. Vi skal få deg ut.
På tre.
Én, to, tre.
Han kommer ut. Han klarer seg.
Jeg skal hjelpe dem. Vi har ham!
Hva sa hun?
Jeg tror hun sa ja, kompis.
- Blodtrykksfall. - Hører du meg, Daniel?
- Ingen puls. - Hjertestans.
Daniel? Herregud.
Du må flytte deg og la dem jobbe.
Chim.
Han er borte.
Daniel!
Går det bra?
Jeg vet ikke.
Jeg overlevde, Cap.
- Jeg lever. - Ja.
Hvorfor?
Hvorfor lever jeg, men ikke den stakkaren?
Livet hans skulle forandre seg. Han hadde så mye å leve for.
- Det har du også. - Har jeg det?
Noe skjedde som skulle forandre livet mitt, men alt er som før!
Det er som om alt stoppet opp.
Det føles som om jeg døde den natta.
Alt blir spilt av i hodet mitt.
Uttrykkene deres da jeg kom til Akutten.
Jeg trodde ikke at du husket noe av det.
Jeg husker alt sammen.
Hver eneste ting. Det vekker meg midt på natta.
Du sa til alle at du ikke husket noe. Hvorfor?
Jeg vet ikke. Det er vel enklere ikke å snakke om det.
Men det er alltid i sinnet mitt.
Jeg vil ikke ha det fram som en slags underholdning.
Jeg vil at det skal forsvinne.
Chim.
Hendelser forandrer ikke livet hvis man later som om de ikke skjedde.
Du må snakke om det. Bearbeide det.
Du føler deg vel fremdeles fanget i den bilen?
Sitter hjelpeløs på motorveien.
Du er ikke der, og du er ikke hjelpeløs. Du er her.
Det er alle som er glade i deg også.
Skulle vi ikke hjelpe søsteren din med å flytte? Hun har ikke pakket.
Det er Abbys saker. Jeg løy om flyttingen.
Søsteren min flytter, men hun har ikke så mange ting.
- Hva foregår her, Buck? - Jeg vil presentere deg for noen.
- Du leker vel ikke giftekniv? - Damen er akkurat det du trenger.
Hun er her.
- Bucker'n! - Carla!
- Jeg har savnet ansiktet ditt. - Jeg har savnet deg også.
- Eddie. Dette er min venn Carla. - Hyggelig å treffe deg.
Byens beste hjemmesykepleier.
Med lang erfaring i å navigere i byråkratiet.
Hun kan hjelpe deg med å skaffe Christopher hjelp.
Jeg er byråkratenes mareritt. Jeg skal hjelpe deg.
Nå skal vi se hva du jobber med.
Bortsett fra den perfekte beinstrukturen.
Hei. Jeg leter etter noen.
Hei. Jeg ble rystet av å treffe deg.
Jeg har i måneder tenkt på hva jeg ville si deg. Så var du der.
- Og tankene mine stoppet opp. - Greit. Det er derfor jeg er her.
Hva du enn vil si, så er jeg klar til å høre det.
Takk.
Jeg er glad for at du ikke lot som. Det er ikke bra for noen av oss.
Jeg lot som overfor deg i tiden vi var sammen.
Jeg lot som jeg var en jeg ikke var.
Jeg fortalte om eventyr som jeg aldri hadde opplevd.
Jeg trodde vel at det ikke var nok bare å være meg.
Det er nok. Det er mer enn nok.
Takk.
Vær så god.
- Det er til babyen. - Jeg skjønte det.
- Søtt. - Denne....er til deg.
Oi! Så flott!
Jeg ønsker deg et velsignet liv, Tatiana.
Jeg ønsker deg det samme.
Da får jeg sørge for at det blir sånn.
Hva er det? Jeg hører at du tenker. Gjelder det forfremmelsen?
Jeg må gi Maynard beslutningen i dag.
Tror du hun vil se ned på deg fordi du avslår?
Hvordan visste du at jeg vil det?
Alle andre går ut fra at jeg skal ta imot tilbudet.
- Noe annet er jo sprøtt. - Det er ikke sprøtt å være tilfreds.
Hvis det å være fornøyd er nok. Er det nok?
Jeg liker å være der ute og se hva som skjer i verden.
Gjøre jobben min, og hjelpe til der jeg kan.
Komme hjem når dagen er slutt, og så glemme alt.
- Forstår du det? - Jeg ville ikke sitte på et kontor.
I brannbilen, med laget mitt... Det er alt jeg ønsker.
- Det er ikke noe galt med det. - Nei.
Kan du sove nå?
Kanskje ikke riktig ennå.
Vi blir alle sittende fast iblant. I omstendighetene. I redselen.
Sitter fast på en side vi ikke har kunnet bla om fra.
- Dette er vel alt? - Ja. Hva med Abbys tallerkener?
Jeg skal samle opp noe. Det er en del av det.
Når vi føler at vi sitter fast, eller bare slapper for mye av...
...hvis vi er heldige, så er det noen der...
Hei, vennen min!
Kom hit og treff farmor.
Hvem er dette?
...og gir oss en liten dytt.
En tupp i ræva. Eller en hjelpende hånd...
Nå føler jeg meg bedre fordi du er her.
...som hjelper oss med å komme oss løs.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com